ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 р.	Справа № 520/32512/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,
представників сторін:
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Закоморної К.О.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 17.02.25 року по справі № 520/32512/24
          за позовом             ОСОБА_1  
          до            Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,            Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області                    
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Харківській області, перший відповідач), Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області (далі по тексту – ГУ ДКСУ в Харківській області, другий відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо прийняття Рішення щодо призначення житлової субсидії № 1200655204-2024-1 від 17.07.2024 та скасувати дане рішення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію із 01.05.2024;
- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 800 000 грн;
- всі судові витрати стягнути з відповідачів.
В обґрунтування позовних вимог послалась на протиправність дій першого відповідача, які полягають у відмові в призначенні позивачу із 01.05.2024 житлової субсидії з мотивів відсутності оновленого акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, оскільки Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 807) (далі по тексту – Положення № 848) не встановлено строку дії акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, а матеріально-побутові умови ОСОБА_1 залишились незмінними з моменту останнього обстеження.
Повідомила про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 1800000 грн, заподіяної внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті від ОСОБА_1 документів для призначення субсидії, що негативно вплинуло на стан її здоров`я, як особи із гіпертонічною астмою, артритом та артрозом суглобів, оскільки ОСОБА_1 постійно нервувала, витрачала свій особистий час та здоров`я.
До того ж, позивач вже неодноразово зверталась до відповідачів із подібними позовами до суду за інші періоди, що свідчить про повторюваність і тривалість порушень та небажання відповідачами виконувати вимоги закону.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 520/32512/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ЄДРПОУ 14099344), Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області (вул. Євгенія Єніна, буд. 18, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61166, ЄДРПОУ 37874947) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення житлової субсидії ОСОБА_1 № 1200655204-2024-1 від 17.07.2024 в частині непризначення житлової субсидії з 01.05.2024 по 30.06.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на неопалювальний період з 01.05.2024.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1800000 грн, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по адміністративній справі № 520/32512/24 у частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове, яким стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1800000 грн.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неповне з`ясування судом першої інстанції всіх фактичних обставин по справі, внаслідок чого неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття хибного рішення про відсутність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1800000 грн, а тому наявні підстави для його скасування.
Наполягала, що висновок суду першої інстанції про відсутність доказів, які б свідчили про заподіяння ОСОБА_1 моральних страждань внаслідок дій першого відповідача та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями та наслідками є таким, що не відповідає дійсності, позаяк необґрунтована відмова пенсійного органу у прийнятті від позивача документів змусила останню постійно нервувати, що є для неї протипоказано за станом здоров`я. Крім того, у червні 2024 року ОСОБА_1 три рази намагалась потрапити на прийом до спеціалістів пенсійного органу, очікуючи у натовпі громадян своєї черги, з високим ризиком підхопити захворювання.
Також, позивач була вимушена їхати до пенсійного органу через все місто, під ризиком потрапити під обстріл, що призводило до моральних страждань та переживань. 
Крім того, моральна шкода полягає в тому, що позивач була вимушена звертатись до центру безоплатної правової допомоги, витрачаючи свій обмежений час та відкладаючи особисті справи.
Звернула увагу, що позивач у 2023 році двічі зверталась до Харківського окружного адміністративного суду з ідентичними позовами про визнання дій ГУ ПФУ в Харківській області протиправними і зобов`язання вчинити певні дії (справи № 520/9726/24 і № 520/5972/24). При цьому, судом було задоволено позовні вимоги та підтверджено протиправність дій першого відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 житлової субсидії за інші періоди. Наведене, в свою чергу, свідчить про повторюваність та тривалість порушення, допущеного першим відповідачем, а також підтверджує злісне небажання виконувати вимоги закону, а тому є підставою для стягнення моральної шкоди, що також узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.02.2020 по справі № 1340/4937/18.
Враховуючи вищевикладене та те, що оскаржуване рішення не містить будь-якої оцінки чи аналізу доводів позивача, наявні підстави для визнання його протиправним та скасування.
Перший відповідач також не погодився з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин у справі, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 520/32512/24, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що отримання першим відповідачем від відділу контролю за правильністю нарахування житлових субсидій та пільг інформації про наявність у ОСОБА_1 простроченої понад 3 місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг загальною сумою 46207,95 грн у розумінні підпункту 5 пункту 14 Положення № 848 унеможливлює призначення позивачу житлової субсидії, а тому у діях першого відповідача відсутні будь-які ознаки протиправності.
Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу першого відповідача, заперечувала проти викладених у ній доводів, просила рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Звернула увагу, що акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання не є обов`язковим документом відповідно до Положення № 848, а тому його відсутність не може слугувати підставою для відмови у призначенні житлової субсидії.
Щодо наявності заборгованості зазначила, що такі обставини не були покладені в основу спірного рішення.
Другий відповідач правом подання відзиву на апеляційної скарги не скористався. 
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга першого відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як отримувач субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.
06.05.2024 позивач звернулась до сервісного центру № 9 ГУ ПФУ в Харківській області по обслуговуванню громадян із заявою та відповідними документами за призначенням субсидії для оплати житлово-комунальних послуг на літній період 2024 року, проте, субсидію не було призначено.
В  прийнятті документів ОСОБА_1 працівниками сервісного центру № 9 ГУ ПФУ в Харківській області було відмовлено. Відмова мотивована тим, що акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи потребує оновлення.
31.05.2024 Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради було складено акт матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання щодо ОСОБА_1 № 76.
Згідно із заявою від 05.07.2024 та на підставі наданих ОСОБА_1 документів рішенням ГУ ПФУ в Харківській області № 1200655204-2024-1 від 17.07.2024 було призначено житлову субсидію з 01.07.2024.
Позивач 06.08.2024 звернулась до відповідача із заявою щодо призначення житлової субсидії з 01.05.2024, проте листом ГУ ПФУ в Харківській області №25558-25481/С-02/8-2000/24 від 02.09.2024 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні житлової субсидії з 01.05.2024, оскільки заяву на призначення житлової субсидії було подано після спливу двомісячного терміну з початку неопалювального сезону.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення житлової субсидії №1200655204-2024-1 від 17.07.2024 в частині непризначення житлової субсидії з 01.05.2024 по 30.06.2024, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи не є обов`язковим документом відповідно до Положення № 848, і у разі відсутності не може вимагатися від особи, яка звернулась за призначенням житлової субсидії, а тому його відсутність не може бути підставою для відмови у призначенні житлової субсидії.
Суд вважав, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на неопалювальний період з 01.05.2024.
Щодо вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1800000 грн, суд дійшов висновку, що позивачем не було надано достатніх та належних доказів, які б свідчили про заподіяння їй моральних страждань внаслідок дій відповідача, не наведено наслідків таких страждань та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками. Відтак, на переконання суду, позивачем не доведено наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із чим у задоволенні такої вимоги відмовлено.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі по тексту – Закон № 2189-VIII).
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 Закону № 2189-VIII до повноважень Кабінету Міністрів України належать встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.
Так, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначено Положенням № 848.
Згідно із пунктом 1 Положення № 848 це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій:
- щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг, а саме:
- житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком;
- комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами;
- щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об`єднання), та витрат на комунальні послуги в такому будинку.
Відповідно до пункту 4 Положення № 848, право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).
Пунктом 5 Положення № 848 передбачено, що житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1156 “Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії” (Офіційний вісник України, 1998 р., № 30, ст. 1129; 2000 р., № 5, ст. 178).
Згідно із пунктом 9 Положення № 848 призначення житлових субсидій здійснюється:
до 30 листопада 2022 р. включно - структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення);
починаючи з 1 грудня 2022 р. - органами Пенсійного фонду України.
Якщо рішення про призначення (відновлення) житлової субсидії приймається на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, такий акт складається посадовою особою виконавчого органу за зверненням громадянина та передається уповноваженому органу.
За технічної можливості заява громадянина щодо проведення обстеження матеріально-побутових умов його домогосподарства та/або фактичного місця проживання і складення відповідного акта передається органами Пенсійного фонду України виконавчим органам сільської, селищної, міської ради відповідної територіальної громади або військовим адміністраціям.
Для складення акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи на запит виконавчих органів сільської, селищної, міської ради відповідної територіальної громади або військових адміністрацій органами Пенсійного фонду України у п`ятиденний строк з дня його отримання подаються копії заяви та декларації такого домогосподарства.
При цьому в акті зазначаються:
відомості про особу, яка звернулася за житловою субсидією (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності); адреса, за якою особа зареєстрована (задекларована)/фактично проживає (вулиця, номер будинку, номер квартири, населений пункт, район, область, поштовий індекс);
відомості про осіб, зареєстрованих/задекларованих у житловому приміщенні (будинку), осіб, які фактично проживають у житловому приміщенні (будинку) (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та родинний зв`язок (стосовно заявника);
факт відключення домогосподарства від централізованого опалення (теплопостачання) та використання для обігріву житлового приміщення (будинку) побутових електроприладів;
факт передання в оренду житлового приміщення (будинку), яке (який) перебуває у власності особи із складу домогосподарства або члена сім`ї особи із складу домогосподарства, зокрема житлового приміщення (будинку), на яке (який) оформлено право на спадщину;
наявність у житловому приміщенні (будинку) кількох розділених особових рахунків або наявність за однією адресою кількох житлових приміщень (будинків) з розділеними особовими рахунками;
відомості щодо майнового стану, додаткових джерел для існування, не зазначені громадянином у декларації.
Інформація про призначені житлові субсидії вноситься уповноваженим органом до Реєстру отримувачів житлових субсидій, що є структурною підсистемою Єдиного соціального реєстру.
Відповідно до пункту 43 Положення № 848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або тимчасовим посвідченням громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортним документом іноземця або документом, що посвідчує особу без громадянства, посвідкою на постійне/тимчасове проживання, посвідченням біженця або іншим документом, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), подає: заяву, декларацію, довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом уповноваженого органу у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру, копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності), договір наймання (оренди) житла (у разі наявності), рішення суду (в разі наявності), інші документи, які не передбачені цим пунктом, але відповідно до цього Положення необхідні для розгляду питання по суті (у разі потреби).
Зазначені документи подаються структурному підрозділу з питань соціального захисту населення, посадовим особам виконавчого органу, центру надання адміністративних послуг за зареєстрованим/задекларованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання), органу Пенсійного фонду України - незалежно від місця проживання.
Пунктом 14 Положення № 848 передбачено вичерпний перелік підстав, за яких особі може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії.
У разі подання заяви протягом двох місяців з початку опалювального (неопалювального) сезону житлова субсидія призначається з початку такого сезону, але не раніше дня виникнення права на її отримання (пункт 75 Положення № 848).
Після закінчення строку отримання житлової субсидії уповноважені органи самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, крім домогосподарств: у складі яких є особи, зазначені у підпункті 3 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, зазначених в абзацах шостому - одинадцятому підпункту 3 пункту 14 цього Положення); які отримують житлову субсидію за місцем фактичного проживання як внутрішньо переміщені особи; у складі яких є задекларовані особи; у складі яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих (задекларованих) осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб; які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; які орендують житлове приміщення для проживання і звертаються за житловою субсидією на оплату житлово-комунальних послуг (пункт 78 Положення № 848).
Відповідно до пункту 79 Положення № 848 уповноважені органи без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому цим Положенням, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення з використанням програмних засобів (в автоматичному режимі) про призначення, непризначення, відмову в призначенні житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктами 61, 62 цього Положення.
Домогосподарствам, зазначеним у пункті 78 цього Положення, призначення житлової субсидії на наступний строк здійснюється після подання нових заяви та декларації (пункт 80 Положення №848).
У разі отримання інформації про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги та/або внесків/платежів об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, що відповідає вимогам, визначеним у підпункті 5 пункту 14 цього Положення, житлова субсидія на наступний період не призначається, про що уповноважений орган інформує громадянина у порядку, визначеному пунктом 62 цього Положення, або відповідна інформація зазначається у платіжному документі (пункт 81 Положення № 848).
Згідно з пунктом 82 Положення № 848 якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний період громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку, житлова субсидія призначається з початку такого періоду.
Зазначений строк продовжується на час хвороби заявника, що підтверджується документально.
Якщо громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку в строк понад два місяці з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний період, житлова субсидія в такому разі призначається з місяця подання нових заяви і декларації (пункт 83 Положення № 848).
Таким чином, держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг, на умовах та у порядку, визначеному Положенням № 848. В свою чергу на громадян, яким призначено субсидію, покладається обов`язок щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. Громадяни, які вже отримали субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг мають право її отримати на наступний період за умови відсутності простроченої заборгованості понад два місяці за отримані житлово-комунальні послуги. При цьому, законодавцем визначено можливість призначення субсидії з дати закінчення дії попередньої субсидії, у разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний сезон громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію.
Згідно із пунктом 119 Положення № 848 за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли: домогосподарству припинено надання житлово-комунальної послуги (послуг); громадянин не виконує зобов`язання за договором про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг; у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії; громадянин не повідомив уповноваженому органу про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення; настали умови, у тому числі під час отримання житлової субсидії, зазначені у підпунктах 2, 4, 8-10 пункту 14 цього Положення, виявлені, зокрема, на підставі рекомендацій Мінфіну, отриманих відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат; плата за житлово-комунальні послуги, витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги або витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку відповідно до договору, нормативно-правового або розпорядчого акта здійснюються третьою особою за її рахунок або виконавчим органом за рахунок коштів місцевого бюджету.
З наведених вище норм вбачається, що Положенням № 848 передбачено конкретні підстави, за наявності яких особі може бути відмовлено у призначенні субсидії або скасовано раніше призначену субсидію.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті документів для призначення субсидії з 01.05.2024 з посиланням на те, що акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 25.07.2023 потребує оновлення.
Колегія суддів зауважує, що за змістом Положення № 848 обов`язок із надання оновленого акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи виникає в особи лише у випадку, якщо з моменту попереднього призначення житлової субсидії на опалюваний/неопалюваний період відбулась зміна складу зареєстрованих/задекларованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарств, зміна соціального статусу членів домогосподарства, зміна у складі сім`ї члена домогосподарства, зміна переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, зміна управителя, виконавця комунальних послуг, що зумовило б необхідність актуалізації даних, зазначених в такому акті обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання.
Разом з цим, першим відповідачем таких обставин у оскаржуваному рішенні не наведено.
Відповідно до пункту 90 Положення № 848 громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати уповноважений орган (до 30 листопада 2022 р. включно - структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, з 1 грудня 2022 р. - орган Пенсійного фонду України) про виникнення обставин, зокрема щодо зміни складу зареєстрованих/задекларованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарств, зміни соціального статусу членів домогосподарства, зміни у складі сім`ї члена домогосподарства, зміни переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, зміни управителя, виконавця комунальних послуг (крім випадків, коли інформація про зміну надається виконавцем послуги), створення об`єднання, настання умов, зазначених у підпунктах 2, 4, 8-10 пункту 14 цього Положення, отримання ним або членом сім`ї особи із складу домогосподарства одноразово доходу у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (крім цільової благодійної допомоги, що надається на здобуття освіти, отримання медичних послуг, подолання наслідків стихійного лиха, аварій, епідемій та епізоотій загальнодержавного або місцевого характеру, екологічних, техногенних та інших катастроф у місцевостях, оголошених зонами надзвичайної екологічної ситуації; страхових виплат на медичну та соціальну допомогу; спадщини у вигляді нерухомого майна або основної його частини; гранту або стипендії на навчання), про перебування за кордоном особи із складу домогосподарства або члена сім`ї особи із складу домогосподарства сукупно більш як 60 днів, настання умов, за яких втрачається право на отримання субсидії на понаднормову площу житла, здійснення відповідно до договору, нормативно-правового або розпорядчого акта плати за житлово-комунальні послуги, витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги або витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива третьою особою за її рахунок або виконавчим органом за рахунок коштів місцевого бюджету.
Норми цього пункту не застосовуються в період дії воєнного стану в Україні на території адміністративно-територіальних одиниць, визначених у переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204. Громадяни, яким призначено житлову субсидію, зобов`язані повідомити про обставини, передбачені цим пунктом, протягом місяця після припинення (скасування) воєнного стану в Україні.
Згідно з Переліком адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204-р, Харківська область належить до таких адміністративно-територіальних одиниць.
Враховуючи, що починаючи із 24.02.2022 на території України триває воєнний стан, а Харківська область віднесена до адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, колегія суддів вважає, що для позивача, як особи, що проживає у місті Харків, акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи не є обов`язковим документом, а тому його відсутність не може слугувати підставою для відмови у призначенні житлової субсидії. 
Крім того, позивач при зверненні до відповідача з заявою про призначення субсидії з 01.05.2024 надавала акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання № 61 від 25.07.2023, складений Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради. 
Відомостей же про виникнення обставин, зокрема щодо зміни складу зареєстрованих/задекларованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарств, зміни соціального статусу членів домогосподарства, зміни у складі сім`ї члена домогосподарства, зміни переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, зміни управителя, виконавця комунальних послуг, які б зумовили необхідність актуалізації даних, зазначених в акті обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання, матеріали справи не містять, а учасники справи на такі обставини не покликаються.
Надаючи оцінку доводам ГУ ПФУ в Харківській області щодо отримання інформації від відділу контролю за правильністю нарахування житлових субсидій та пільг про наявність у ОСОБА_1 простроченої понад 3 місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг загальною сумою 46207,95 грн, колегія суддів зауважує, що будь-яких доказів на підтвердження таких обставин першим відповідачем до матеріалів справи надано не було.
До того ж, такі доводи не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а відтак, фактично, пенсійний орган наводить додаткове мотивування, яке не було покладено в основу прийнятого спірного рішення, чим безпідставно намагається розширити предмет доказування, що є неприпустимим у розумінні КАС України.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ГУ ПФУ в Харківській області не обґрунтувало необхідність подання нового акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, а тому наявні підстави для визнання спірного рішення в частині відмови у призначенні житлової субсидії з 01.05.2024 протиправним та його скасування.
Щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.
На виконання приписів статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною утверджувати та забезпечувати її права.
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК) моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
В силу пункту 6 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу статті 1173 ЦК шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується, при цьому обов`язок доказування правомірності дій покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС).
Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 1800000 грн позивач пов`язувала, зокрема, із тим, що протиправні дії ГУ ПФУ в Харківській області в частині створення ОСОБА_1 штучних перешкод в отриманні житлової субсидії негативно позначились на її здоров`ї. Так, позивач витрачала особистий час на відвідування ГУ ПФУ та ризикуючи потрапити під обстріли постійно відчувала тривогу, стрес, розчарування, відчай. Крім того, позов у справі, що переглядається, вже є третім по рахунку із ідентичним предметом спору та сторонами протягом останніх двох років, однак охоплює різні періоди, що викликало у неї відчуття несправедливості та приниження, оскільки постійні протиправні відмови першого відповідача у призначенні їй житлової субсидії призвели до погіршення її становища, як малозабезпеченої людини. 
Так, позивач вже зверталась до суду із позовами про визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови у призначенні субсидії за періоди з 01.05.2023 по 31.04.2024 (справи № 520/9726/24 і № 520/5972/24), які були задоволені судами, що підтверджує вчинення першим відповідачем тривалого й повторюваного порушення прав ОСОБА_1 .
При цьому, задовольняючи позовні вимоги у вказаних справах, суди виходили із протиправності дій пенсійного органу та доведеності позивачем факту порушення власних прав та інтересів. Попри вказане, ГУ ПФУ у Харківській області вже втретє вчинено порушення прав позивача на отримання житлової субсидії.
Такі неправомірні дії першого відповідача протягом тривалого часу (з 2023 року), мали наслідком заподіяння позивачу стресу і моральних страждань, що виражається у тому, що державні органи умисно створюють проблеми та штучні перешкоди в отриманні житлової субсидії. 
Колегія суддів вважає, що такі дії першого відповідача є несправедливими по відношенню до пенсіонера, оскільки у спірних правовідносинах ОСОБА_1 була позбавлена державної соціальної допомоги, що складає 3211 грн 52 коп, та є навіть вищим, за місячний розмір її пенсії (2980 грн).
З огляду на характер спірних правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем.
У справі, що розглядається, перший відповідач не довів, що його тривала протиправна бездіяльність не викликала у позивача психічне напруження у зв`язку з легітимними очікуваннями на призначення житлової субсидії, а також розчарування в діяльності пенсійного органу, обумовлене дискримінацією під час розгляду її заяви порівняно з заявами інших громадян, які належно вирішувались.
Відтак, у суду апеляційної інстанції немає підстав для висновку про те, що моральну шкоду не заподіяно.
У рішенні від 15.01.2009 у справі "Бурдов проти Російської Федерації" (скарга № 33509/04, п. 100, наводиться без посилань на інші рішення) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що коли йдеться про моральну шкоду, існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди. Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу.
У згаданому рішенні йдеться про надмірну затримку у виконанні державою судового рішення, винесеного проти неї. Проте, цей підхід може застосовуватися до будь-яких адміністративних процедур, що затримуються на тривалий час внаслідок протиправних дій (бездіяльності) держави.
Для прикладу, у постанові від 15.08.2019 у справі № 823/782/16 Верховний Суд дійшов висновку, що тривалий нерозгляд заяви позивача, ненадання по ній чіткої та зрозумілої, обґрунтованої та вичерпаної відповіді, що зумовило необхідність неодноразового звернення до судів, виконавчої служби, та призвело до порушення прав та інтересів позивача, у тому числі права на інформацію, завдало моральної шкоди.
Наслідуючи цей підхід, колегія суддів вважає, що коли йдеться про моральну шкоду, існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале адміністративне провадження є підставою для відшкодування моральної шкоди.
У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89; від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).
Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди.
Зважаючи на ці обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що негативні емоції позивача внаслідок тривалого (неодноразового) позбавлення ОСОБА_1 державної соціальної допомоги у вигляді відмов у призначенні субсидії за періоди з 01.05.2023 по 31.04.2024, які кожного разу визнавалися судами протиправними, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями першого відповідача, а відтак завдали їй моральної шкоди.
Тривала боротьба позивача, спрямована на захист своїх прав, є підставою для відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями пенсійного органу.
Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненими негативними наслідками, суд апеляційної інстанції виходить з засад розумності та справедливості.
У постанові ОП КЦС ВС від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).
Оцінюючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, колегія суддів бере до уваги повторюваність та тривалість порушення, що свідчить про небажання першого відповідача виконати вимоги закону.
З огляду на ці обставини, вимоги розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що співмірною та обґрунтованою сумою про відшкодування моральної шкоди відносно вчиненого відповідачем порушення прав позивача буде 5000 гривень.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з частиною 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1200655204-2024-1 від 17.07.2024 в частині не призначення ОСОБА_1 житлової субсидії з 01.05.2024 по 30.06.2024, однак не надав оцінку наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 520/32512/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню, з прийняттям у вказаній частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.
З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 520/32512/24 в частині задоволення позову - залишити без змін.
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 520/32512/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди - скасувати.
          Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
          Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
          В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	Я.М. Макаренко    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено та підписано  14.05.2025 року