Номер провадження: 22-ц/813/3809/25 
Справа № 947/2387/20
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

                                               ПОСТАНОВА
Іменем України
15.05.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання – Уманець А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,
на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року,
за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року по цивільній справі № 947/2387/20 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, 
в с т а н о в и в:
У лютому 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики в загальній сумі 48999 євро 25 центів, з яких 35880 євро -сума основного боргу, 13119 євро 25 центів – сума нарахованих за користування грошовими коштами процентів.
Київський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 08.09.2020 року позов ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 1177222 грн 80 коп., що складає еквівалент 35880 Євро 00 центів по курсу НБУ станом на 08.09.2020 року, та проценти за користування позикою у розмірі 430442 грн 60 коп., що складає еквівалент 13119 Євро 25 центів по курсу НБУ станом на 08.09.2020 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 10510 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
09.12.2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року, та просив поновити йому строк на подання заяви про перегляд вказаного рішення суду, а також скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2024 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 20.12.2024 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Борщенко В.В. про поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року у цивільній справі №947/2387/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики – залишив без задоволення. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року по цивільній справі №947/2387/20 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики – залишив без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Борщенко В.В., просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що вірною процесуальною дією при перегляді заочного рішення є розгляд заяви по суті та задовільнити заяву або відмовити у перегляді, тобто якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини залишив без задоволення останню, особа може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску такого строку.
Посилається, що при перегляді спірного заочного рішення суду, заявник відраховував дату для оскарження від дати отримання повного тексту рішення, так як саме після офіційного отримання ним повного тексту, таке оскарження має під собою правове обґрунтування відрахування строків, а також матеріали справи відсутні докази отримання ним офіційної копії рішення.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.01.2025 року роз`яснювалося ОСОБА_3 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.
Представник ОСОБА_1  – адвокат Борщенко В.В. копію ухвали про відкриття провадження від 13.01.2025 року отримала 22.03.2025 року о 6:45:41 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Представник ОСОБА_3 – адвокат Ковальов Д.В. копію ухвали про відкриття провадження від 13.01.2025 року та копію апеляційної скарги отримав 22.03.2025 року о 6:45:41 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Борщенко В.В. судову повістку-повідомлення отримала 31.03.2025 року о 20:05:40 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Представник ОСОБА_3  – адвокат Ковальов Д.В. судову повістку-повідомлення отримав 31.03.2025 року о 20:05:48 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Борщенко В.В. надійшла заява про проведення судового засідання призначеного на 15.05.2025 року о 14:10 год. без участі представника скаржника.
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення  без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що повний текст заочного рішення в даній справі надсилався 14.09.2020 року рекомендованим листом суду з повідомленням на адресу реєстрації відповідача ОСОБА_1 за адресою – АДРЕСА_1 . Проте, відповідач не отримав повний текст заочного рішення, а конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» 27.10.2020 року.
За таких обставин суд вважав, що заявником пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, а клопотання про поновлення строку не містить жодних поважних причин пропуску цього строку, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в заяві обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви представника заявника  ОСОБА_1  – адвоката Бощенко В.В. про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити, а заява про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року, відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України, підлягає залишенню без розгляду.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20 Велика Палата Верховного Суду, навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу: передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.
Отже, відповідно до приписів статті 127 ЦПК України суд першої інстанції наділений повноваженнями залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом. Водночас суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті. Правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.
У пунктах 71, 76, 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20 зазначено, що: «відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III "Позовне провадження" ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.
Таким чином, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції застосував не вірну процесуальну дію, а саме при перегляді заочного рішення не розглянув заяву по суті, задовільнивши заяву або відмовивши у її перегляді.
Із матеріалів справи вбачається, що Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 14.02.2020 року відкрив апеляційне провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана адреса зазначена ОСОБА_1 як в заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі.
Судом першої інстанції під час розгляду справи направлялася судова повістка про розгляд справи призначеної на 24.04.2020 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка повернулася на адресу суду із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», судові повістки про розгляд справи призначений на 04.05.2020 року та на 08.09.2020 року, які направлялись на адресу ОСОБА_1 , повернулися до суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», копія заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року, яка надсилалась на адресу ОСОБА_1 , також повернулася до суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Київський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 08.09.2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнив частково. 
09.12.2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року, та просив поновити йому строк на подання заяви про перегляд вказаного рішення суду.
Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 20.12.2024 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Борщенко В.В. про поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року у цивільній справі №947/2387/20 – залишив без задоволення. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року по цивільній справі №947/2387/20 – залишив без розгляду.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 08.09.2020 року, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилається на те, що зі змістом заочного рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №947/2387/20 представник відповідача ознайомилася лише 08.11.2024 року, що вбачається з матеріалів справи.
Інших причин пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, заява не містить. 
Колегія суддів, враховує, що копія заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року, надсилалась на адресу реєстрації  ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , повернулася до суду без вручення із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою останнім не заперечується, та зазначається в апеляційній скарзі.
За змістом пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК днем вручення судового рішення є, в тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, заочне рішення вважається врученим відповідачу 23.10.2020 року.
       Отже посилання скаржника на те, що з повним текстом рішення суду ознайомлений 08.11.2024 року не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи містять підтвердження того, що суд першої інстанції направляв ОСОБА_1 копію заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року, однак поштове відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України свідчить про вручення йому копії рішення суду.
З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)).
Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.
Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.
Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача, щодо дати отримання судового рішення спростовуються матеріалами справи з підстав наведених вище.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Встановивши відсутність у сторони відповідача безумовних підстав для поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, передбачених у частині четвертій статті 284 ЦПК України, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Борщенко В.В., про перегляд заочного рішення без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням норм процесуального права.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - без змін із підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 15 травня 2025 року.

Головуючий                                                                В.А. Коновалова

Судді                                                                        М.В. Назарова

Ю.П. Лозко