ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02 червня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/2216/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:
від  Фізичної особи-підприємця Барбулата Сергія Валерійовича, смт.Окни Одеської області-Томашевський Р.М., Швець К.О.,  на підставі ордерів;
від Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області-не з`явився;
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" м. Одеса-Савін С.О., на підставі ордеру.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Барбулата Сергія Валерійовича, смт.Окни Одеської області
на рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2024 року м. Одеса, суддя першої інстанції Щавинська Ю.М., повний текст складено та підписано 02.01.2025 року
у справі № 916/2216/24
за позовом: Фізичної особи-підприємця Барбулата Сергія Валерійовича, смт.Окни Одеської області
до відповідача 1: Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області
до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020", м. Одеса
про визнання недійсним договору, визнання незаконним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

21.05.2024 Фізична особа-підприємець Барбулат Сергій Валерійович,  смт.Окни Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020", м. Одеса, в якій просив:
- визнати недійсним договір №192 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, укладений 26.04.2024 між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" та застосувати наслідки недійсності правочину;
- визнати незаконним та скасувати рішення Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області №1533/38-VIII від 08.02.2024 про затвердження умов продажу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5123155100:01:004:0552 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом та проведення земельних торгів у формі електронного аукціону, а також стягнути судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 08.02.2024 Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області було прийнято рішення №1533/38-VIII про затвердження умов продажу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5123155100:01:004:0552 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом та проведення земельних торгів у формі електронного аукціону, відповідно до якого було прийнято рішення про продаж права оренди земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5123155100:01:004:0552, загальною площею 46.8542 га в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом (водним простором) (для рибогосподарських потреб - 10.07) на земельних торгах (у формі електронного аукціону), розташованої на території Окнянської селищної ради Подільського району Одеська область (за межами населених пунктів), а також проведення земельних торгів у формі електронного аукціону. Крім того, вищевказаним рішенням затверджено умови продажу права оренди на земельну ділянку.
01.04.2024, за допомогою операторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Універсальна Біржа" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-Тендер", Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області було здійснено електронні торги щодо продажу права оренди на земельну ділянку комунальної власності із земель водного фонду для рибогосподарських потреб, площею 46,8542 га, кадастровий номер 5123155100:01:004:0552, місце розташування територія Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області (за межами населених пунктів), у тому числі рибогосподарська технологічна водойма - Флоранський ставок №1. Переможцем торгів стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" за лотом №133 з ціною 700000 грн, що підтверджується протоколом про результати земельних торгів №LRE001-UA-20240301-61736 від 01.04.2024.
26.04.2024 між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" (орендар) було укладено договір №192 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, відповідно до якого орендодавець передав у строкове платне користування земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - Флоранський ставок №1 площею 46,8542 га, який розташований на території Окнянської об`єднаної територіальної громади Подільського району Одеської області (Окнянська селищна рада за межами населених пунктів) для рибогосподарських потреб.
Вищевказана земельна ділянка була передана Товариству з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" у користування строком на 21 рік та відповідно до умов договору визначено орендну плату за земельну ділянку та орендну плату за водний об`єкт, що йде в комплексі із земельною ділянкою.
В подальшому, за договором оренди №192 від 26.04.2024 Товариством з обмеженою відповідальінстю "Єврогруп 2020" було сплачено орендну плату за земельну ділянку та орендну плату за водні об`єкти, що підтверджується платіжними інструкціями №15834 від 01.05.2024 та №15640 від 26.04.2024.
Позивач вважає, що рішення сесії №1533/38-VIII від 08.02.2024 та договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом №192 від 26.04.2024 є такими, що суперечать нормам чинного законодавства та порушують його права, у зв`язку із чим підлягають скасуванню та визнанню недійсними відповідно, з огляду на наступне.
28.04.2009 між Красноокнянською районною державною адміністрацією в особі голови Арнаута В.П. (орендодавець) та суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою Барбулатом Сергієм Васильовичем (орендар) було укладено договір оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок №1). Договір оренди від 28.04.2009 укладений у відповідності до норм чинного на той час законодавства України та є діючим на даний момент.
При цьому, позивач зазначає, що дата договору оренди - 28.04.2009, яка вказана на першій сторінці договору, є датою його підготовки. Дата, яка стоїть на останній сторінці договору під підписом заступника начальника облводгоспу - 03.07.2009, є датою погодження договору, що відповідає висновку № ММ -10-1349 "Про погодження договору оренди водного об`єкту - Флоранський ставок № 1".
Умови заключення облводгоспу, які зазначені в п. 3.12. договору, дійсно були надані позивачу 26.06.2009, що підтверджується Висновком № ММ-22-1302 про технічний стан Флоранського ставка № 1, який розташований на території Красноокнянської селищної ради в Красноокнянському районі, та Технічні умови користування ним.
Отже, наявні розбіжності в датах обумовлені відповідною процедурою укладення та погодження договору, яка існувала на той період часу (2009 рік).
При цьому, позивач просить вважати правильною дату погодження договору оренди від 28.04.2009 Одеським обласним виробничим управлінням по водному господарству - 03.07.2009.
Відповідно до п. 8.1 договору оренди від 28.04.2009 сторонами погоджено термін дії договору, що спливає 27.04.2058.
Як вказує позивач, він належним чином та добросовісно виконує умови договору оренди від 28.04.2009 та здійснює господарську діяльність з риборозведення, використовуючи об`єкт оренди відповідно до його цільового призначення, паспорту та правил експлуатації.
Крім того, позивач своєчасно та в повному обсязі вносить грошову плату за оренду водного об`єкта, сплачує податки, забезпечує збереження орендованого водного об`єкта, здійснює погоджені у встановленому порядку заходи щодо охорони води від вичерпання, поліпшення їх стану, а також недопущення скидання забруднених стічних вод.
У 2013 році, у зв`язку із закінченням терміну дії водогосподарського паспорту та правил експлуатації Флоранського ставка №1 від 2008 року, позивачем було здійснено запит на розроблення нового водогосподарського паспорту та правил експлуатації. У відповідь на запит позивачу було надано водогосподарський паспорт та правила експлуатації Флоранського ставка №1 (коригування 2013), затверджений начальником Одеського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України.
Станом на 2024 рік здійснено зариблення ставку, що підтверджується накладними №83 від 24.10.2019 та №8 від 19.10.2021.
В свою чергу, 06.07.2023 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 та проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 13.03.2023 за Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області було зареєстровано право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5123155100:01:004:0552, загальною площею 46.8542 га, категорія земель - землі водного фонду, вид цільового призначення земельної ділянки - 10.07 Для рибогосподарських потреб.
Таким чином, на сьогоднішній день, Окнянська селищна рада Подільського району Одеської області є власником земельної ділянки з розташованим на ній водним об`єктом (Флоранський ставок №1).
Водночас, договір оренди від 28.04.2009 не передбачає положень про припинення договору оренди у зв`язку із переходом права власності іншому органу місцевого самоврядування. Більше того, не зазначено такої підстави припинення договору оренди земельної ділянки і у статті 31 Закону України "Про оренду землі" та у статті 141 Земельного кодексу України.
Отже, права та обов`язки за договором оренди від 28.04.2009 перейшли до відповідача та зберегли свою чинність у тому вигляді, що були визначені договором.
Всупереч зазначеному, 08.02.2024 Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області на засіданні сесії було прийнято рішення №1533/38-VIII, відповідно до якого було вирішено продати право оренди земельної ділянки за кадастровим номером 5123155100:01:004:0552 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом.
Разом з тим, як вказує позивач, від відповідача-1 не надходило повідомлень про те, що селищна рада є новим власником земельної ділянки, будь-яких оголошень щодо зміни власника земельної ділянки на офіційному сайті Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області не було, крім того, повідомлень до позивача про намір розірвати договір оренди від 28.04.2009 відповідачем-1 також направлено не було. Зазначені обставини вказують про порушення відповідачем-1 норм ст. 148-1 Земельного кодексу України.
Таким чином, на думку позивача, відповідачем-1 протиправно винесено рішення сесії Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області №1533/38-VIII від 08.02.2024, оскільки на дату винесення рішення сесії право користування позивача водним об`єктом на умовах оренди не припинено.
В подальшому, як вже було зазначено, відповідачем 1 було проведено електронні торги та укладено договір оренди №192 від 26.04.2024 з переможцем торгів – Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020", м. Одеса.
Відповідно до п. 2.5 договору оренди №192 від 26.04.2024 сторони погодили, що інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини: відсутні. В свою чергу, вказані вище обставини не відповідають дійсності. Така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря має підстави вважатися недобросовісною.
Таким чином, відповідач-1, всупереч нормам чинного законодавства та положень чинного договору оренди від 28.04.2009, не переконавшись, що право користування позивача не припинено, прийняв протиправне рішення про продаж права оренди земельної ділянки та уклав договір оренди землі №192 від 26.04.2024, з огляду на що позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Рішенням Господарського суду Одеської області від року у справі №916/2216/24 (суддя Щавинська Ю.М. ) відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що останній станом на момент проведення земельних торгів у формі електронного аукціону, укладення між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" договору №192 від 26.04.2024 та передачі в оренду землі в комплексі з водним об`єктом, мав право оренди земельної ділянки під водним об`єктом, а, отже, позивач фактично не довів факт порушення права оренди укладенням між відповідачами спірного договору №192 від 26.04.2024.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Фізична особа - підприємець Барбулата Сергія Валерійовича з рішенням суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі, ухвалити нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.
За доводами апеляційної скарги скаржник вважає, що відсутність в розпорядженнях Красноокнянської районної державної адміністрації посилань на надання в оренду позивачу водного об`єкту строком на 49 років жодним чином не спростовує факту передачі йому водного об`єкту строком до 27.04.2058 року на підставі вищезазначеного договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок № 1) від 28.04.2009 року
Скаржник зауважує, що суд першої інстанції, встановлюючи строк дії договору оренди від 28.04.2009 року, послався на розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації, що не стосуються погодження умов передачі в оренду водного об`єкту, а регулюють оформлення прав на земельну ділянку під водним об`єктом, як самостійного об`єкту оренди.
На переконання апелянта, договір оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок № 1) від 28.04.2009 року було укладено у відповідності до норм чинного на той час законодавства України та не визнано недійсним або не розірвано тощо.
Водночас, скаржник, посилаючись на низку правових позицій Верховного Суду зазначив, що відповідач 1, всупереч нормам чинного законодавства та положенням чинного договору оренди від 28.04.2009 року,, не переконавшись, що право користування позивача не припинено, прийняв протиправне рішення про продаж права оренди земельної ділянки та уклав договір оренди №192 від 26.04.2024 року, на підставі якого водний об`єкт в комплексі з земельною ділянкою було передано у користування відповідача 2 – Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГРУП 2020», м. Одеса.
Отже, скаржник вважає, що суд першої інстанції при винесенні рішення неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, не надав належної оцінки доводам позивача, внаслідок чого дійшов неправомірного висновку про відсутність порушеного права позивача та законність оскаржуваного договору оренди землі.
Що стосується рішення Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області № 1533/38-VIII від 08.02.2024 року, скаржник зазначає, що у п. 3.3 даного рішення вказана недостовірна інформація, а саме, що «Обмеження у використанні земельної ділянки відсутні», оскільки на час винесення даного рішення та проведення електронних торгів, в оренді у позивача вже з 2009 року перебував водний об`єкт під цією земельною ділянкою. Подальша реалізація рішення Окнянської селищної ради призвела до порушення прав позивача на оренду водного об`єкту.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду  від 07.02.2025 року  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Барбулата Сергія Валерійовича, смт. Окни Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2024 року у справі №916/2216/24, призначено розгляд справи.
17.02.2025 року через канцелярію суду до Південно-західного апеляційного господарського суду від Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області надійшов відзив (вх.№331/25/Д1), у якому відповідач-1 просить суд апеляційної інстанції відмовити Фізичній особі підприємцю Барбулату Сергію Валерійовичу у задоволенні його апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відзив судовою колегією долучено до матеріалів господарської справи.
Зокрема, за доводами відзиву, відповідач-1 вказує, що рішення Окнянської селищної ради № 1533/38-VIII від 08.02.2024 вже виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення 26.04.2024 договору оренди, визнання недійсним такого рішення не може поновити права, які позивач вважає порушеними, а отже, не може забезпечити ефективного захисту прав останнього, оскільки вимагає спростування в судовому порядку законності укладення договору оренди та повернення спірної земельної ділянки або відшкодування шкоди.  
Отже, рішення Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області рішення №1533/38-VIII «Про затвердження умов продажу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5123155100:01:004:0552 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом та проведення земельних торгів у формі електронного аукціону» прийнято у відповідності до чинного законодавства, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОГРУП 2020» користується земельною ділянкою в комплексі з водним об`єктом на законних підставах.  
        Таким чином, відповідач-1 вважає, що вимоги позивача, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та незаконними.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду  від 10 березня 2025 року відкладено розгляд справи №916/2216/24  на 21.04.2025.
Судове засідання 21.04.2025 не відбулося в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, судді зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем Колоколова С.І. та у зв`язку з перебуванням, судді зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем, Савицького Я.Ф. 21.04.2025 у відпустці згідно з наказом в.о. голови суду від 18.04.2025 №104-в.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду  від 05.05.2025 року призначено справу №916/2216/24 до розгляду на 02.06.2025 року.
В судовому засіданні яке відкладалось, представники позивача  просили суд апеляційну скаргу позивача задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, з мотивів викладених письмово в апеляційній скарзі.
Представник відповідача-2 просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу позивача задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним договору оренди з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, який є наявним в матеріалах справи.
20 травня 2025 року через канцелярію суду до Південно-західного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшло клопотання про слухання справи за  відсутністю  його представника (вх.№331/25),  яке колегією суддів розглянуто та задоволено.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Барбулата Сергія Валерійовича, смт.Окни  Одеської області потребує  задоволення, а рішення  Господарського суду Одеської області від 23.12.2024 року у справі №916/2216/24 потребує скасування з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

10 грудня 2007 року за №499/А-2007 в.о. голови Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області М.В. Шевченко на підставі заяви Барбулата С.В. від 12.11.2007 було видане розпорядження "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель водного фонду на умовах оренди", згідно якого Барбулату Сергію Валерійовичу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель водного фонду площею 47.4 га, розташованої на території Красноокнянської селищної рали, терміном на 10 років (т.2 а.с.8-10).
13.03.2008 комісією у складі Голови селищної ради смт. Красні Окни, інженера відділу водних ресурсів облводгоспу та начальника відділу інституту "Укрпівдендіпроводгосп" у присутності Барбулата С.В. (замовника) складено акт обстеження Флоранського ставка №1 (т.1 а.с.83-84).
Протоколом №2 засідання комісії з питань врегулювання земельних відносин в Красноокняньскому районі Одеської області від 18.11.2008 вирішено рахувати площу водного дзеркала Флоранського ставка №1 - 20,57 га у зв`язку з замуленням водотоків та пересиханням в літній період, внаслідок чого мало місце заростання очеретом та змінилася площа водного дзеркала Флоранського ставка.
При цьому, Комісія пропонувала голові Красноокнянської райдержадміністрації внести зміни до розпорядження від 10.12.2007 №499/А-2007 щодо відведення земельної ділянки Барбулату Сергію Валерійовичу в оренду строком на 10 років загальною площею 27.97 га, в тому числі: під ставками - 20.57 га; пасовиш - 6,86 га, під гідротехнічними спорудами - 0,54 га із земель водного фонду (т.2 а.с.197).
На підставі повторної заяви Барбулата С.В. від 26.01.2009 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для товарного риборозведення із земель державної власності на території Красноокнянської селищної ради розпорядженням голови Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 02.02.2009 за №60/А-2009 було внесено зміни в п. 1 до розпорядження голови Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 10.12.2007 №499/А-2007 та викладено його в такій редакції: "Надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Барбулату Сергію Валерійовичу в оренду строком на 10 років земельну ділянку загальною площею 27.97 та в тому числі: під ставками - 20.57 га: пасовищ - 6.86 га під гідротехнічними спорудами - 0.54 га, із земель водного фонду" (т.2 а.с.11-14).
Матеріали справи містять Водогосподарський паспорт та Правила експлуатації Флоранського ставка №1 в Красноокнянському районі Одеської області, додатками до якого зокрема, є розпорядження в.о. голови Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області 10 грудня 2007 року за №499/А-2007 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель водного фонду на умовах оренди" та розпорядження голови Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 02.02.2009 за №60/А-2009 (т.1 а.с.44-82). 
25.06.2009 позивач надав начальнику Облводгоспу заяву, у якій просив розглянути і погодити договір на оренду водойми загальнодержавного значення – Флоранський ставок №1 площею 20,57 га, розташований на території Красноокнянської сільської ради Красноокнянського району (т.2 а.с.156).
Висновком № ММ-22-1302 від 26.06.2009 про технічний стан Флоранського ставка №1, який розташований на території Красноокнянської селищної ради в Красноокнянському районі, та технічні умови користування ним, Одеський облводгосп погодив Водогосподарський паспорт та Правила експлуатації Флоранського ставка №1 та надав Технічні умови, при яких можлива експлуатація водойми (т.1 а.с.41-43).
У подальшому між Красноокнянською районною державною адміністрацією в особі голови Арнаутки В.П. (орендодавець) та суб`єктом підприємницької діяльності Фізичною особою Барбулат Сергієм Васильовичем (орендар) було укладено договір оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок №1) (датою укладення договору вказано 28.04.2009) (т.1 а.с.37-40), відповідно до умов якого орендодавець надає у користування на умовах оренди, орендар приймає в оренду водний об`єкт загальнодержавного значення - Флоранський ставок №l загальною площею водного дзеркала 20,57 га, який розташований  в Красноокнянському районі Одеської області. на землях Красноокнянської селищної ради. 
Відповідно до п.3.1, п.3.2 договору орендар зобов`язується використовувати орендований водний об`єкт загальнодержавного значення відповідно до його цільового призначення згідно паспорту та правил експлуатації, розроблених Державним регіональним проектно-вишукувальним інститутом "Укрпівдендіпрводгосп" у 2008 році, та відповідно до умов договору. Орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі вносити грошову плату за оренду водного об`єкта.
Згідно з п.3.9 договору у місячний термін після укладення договору орендар зобов`язується довести до відома населення умови загального водокористування, які повинні бути погодженні з Красноокнянською районною радою, Красноокнянською селищною радою відповідно до ст. 47 Водного кодексу України. 
Пунктом 3.10 договору передбачено, що орендар зобов`язується оформити право оренди землями водного фонду (під водним об`єктом, прибережною захисною смугою та гідротехнічними спорудами) у відповідності до чинного законодавства України. 
Орендар зобов`язується виконувати умови заключення облводгоспу від 26 липня 2009 року №MM-22-1302 (п.3.12 договору).
Цей договір діє з "28" квітня 2009 до "27" квітня 2058 включно (п.8.1 договору).
При цьому, листом від 02.07.2024 БУВР річок Причорномор`я та нижнього Дунаю на адвокатський запит повідомило, що договір від 28.04.2009 погоджений начальником Одеського обласного виробничого управління по водному господарству 03.07.2009 (т.2 а.с.52-53), що підтверджується листом Одеського обласного виробничого управління по водному господарству №ММ-10-1349 від 03.07.2009 (т.2 а.с.54).
Листом від 04.11.2024 (т.2 а.с.155) БУВР річок Причорномор`я та нижнього Дунаю на адвокатський запит повідомило, що дата 28.04.2009, вказана на першій сторінці договору, є датою його підготовки, а дата на останній сторінці договору – 03.07.2009, є датою погодження договору з Облводгоспом, що відповідає висновку №ММ-10-1349 "Про погодження договору оренди водного об`єкту – Флоранський ставок № 1" (т.2 а.с.160-162).
07.09.2011 позивачем надано Голові Красноокнянської районної державної адміністрації заяву щодо надання в короткострокову оренду земельної ділянки під водоймою загальною площею 27,97 га, яка знаходиться на території Красноокнянської сільської ради (т.2 а.с.20-21).
Розпорядженням голови Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 27.09.2011 за №510/А-2011 визначено: "1. Передати в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку під водоймою з земель державної власності терміном до одного року Барбулату Сергію Валерійовичу площею 27.97 га, яка знаходиться на території Красноокнянської селищної ради" (т.2 а.с.19).
Відповідно до архівної копії доповідної записки начальника управління агропромислового комплексу Красноокнянської районної державної адміністрації від 09.10.2011, на виконання рішення районної державної адміністрації від 27.09.2011 за №510/A-2011, Фізичній особі-підприємцю Барбулату С.В. передано в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку під водоймою та встановлено розмір орендної плати (т.2 а.с.22).
Позивачем надано суду Водогосподарський паспорт та Правила експлуатації Флоранського ставка №1 на території Красноокнянської селищної ради в Красноокнянському районі Одеської області (коригування 2013). Термін дії документу: 06.2013 – 11.2018. Відповідно до паспортних даних водного об`єкту площа дзеркала при НПР становить 20,57 га.
При цьому, на адвокатський запит від 01.07.2024 Департамент екології та природних ресурсів листом від 2.07.2024 повідомив, що інформація щодо погодження Державним управлінням з охорони навколишнього природного середовища в Одеській області договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок №1) у 2013 році в Департаменті відсутня.
На підтвердження виконання позивачем зобов`язань за договором оренди останній надав суду податкові декларації за 2019 рік, 2020 рік та 2021 рік, подані Барбулатом С.В., які містять посилання, зокрема, на договір від 28.04.2019 (площа земельної ділянки 20,57 га) та квитанції за період з 13.02.2018 до 08.01.2019 з призначенням платежу "платежі населення за водні об`єкти" та з 6.07.2019 до 5.11.2024 з призначенням платежу "орендна плата". Позивачем також надані суду накладні від 24.10.2019 та 19.10.2021 на закупівлю загалом 3 т риби.
При цьому, у матеріалах справи наявна довідка юридичного відділу Окнянської селищної ради від 03.06.2024 щодо того, що позивач орендну плату за водні об`єкти до бюджету селищної ради не сплачує, а також довідка Окнянської селищної ради від 04.06.2024 стосовно того, що з 2018 року та станом на червень 2024 року Окнянській селищній раді не передавалися відомості щодо укладання договору оренди на земельну ділянку під водним об`єктом (Флоранський ставок №1) (т.2 а.с.6-7).
Відповідно до витягу з ДРРП земельна ділянка кадастровий номер 5123155100:01:004:0552 загальною площею 46,8542 га належить на праві власності Окнянській селищній раді Подільського району Одеської області, дата та час державної реєстрації: 06.07.2023 (т.1 а.с.142). Позивачем також надано суду витяг з ДЗК про вказану земельну ділянку (т.1 а.с.143-146).
Матеріали справи також містять паспорт водного об`єкта  - Флоранський ставок №1 площею 46,8542 га від 2023 року, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності для продажу права оренди на земельних торгах (у формі аукціону), а також витяг із технічної документації з НГО земельних ділянок від 04.02.2024 (т.3 а.с.40-57).
08.02.2024 Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області було прийнято рішення №1533/38-VIII «Про затвердження умов продажу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5123155100:01:004:0552 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом та проведення земельних торгів у формі електронного аукціону», відповідно до якого було прийнято рішення про продаж права оренди земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5123155100:01:004:0552, загальною площею 46.8542 га в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом (водним простором) (для рибогосподарських потреб - 10.07) на земельних торгах (у формі електронного аукціону), розташованої на території Окнянської селищної ради Подільського району Одеська область (за межами населених пунктів), а також проведення земельних торгів у формі електронного аукціону. Крім того, вищевказаним рішенням затверджено умови продажу права оренди на земельну ділянку (т.1 а.с.21-22).
27.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" було сплачено за участь в аукціоні 710 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3 від 27.03.2024 (т.1 а.с.168). 
27.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" сплатило гарантійний внесок за участь в аукціоні у розмірі 17 775,12 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5 від 27.03.2024 (т.1 а.с.169). 
27.03.2024 ТОВ "Єврогруп 2020" було подано заяву про участь у земельних торгах за вих.№27/1 від 27.03.2024 (т.1 а.с.170).
01.04.2024 відбувся аукціон LRE001-UA-20240301-61736, за результатами якого цінова пропозиція ТОВ "Єврогруп 2020" стала найбільшою та склала 700 000 грн, що підтверджується протоколом про результати земельних торгів №LRE001-UA-20240301-61736 (т.1 а.с.23-26).
26.04.2024 між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" (орендар) було укладено договір №192 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, відповідно до якого орендодавець передав у строкове платне користування земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом – Флоранський ставок №1 площею 46,8542 га, який розташований на території Окнянської об`єднаної територіальної громади Подільського району Одеської області (Окнянська селищна рада за межами населених пунктів) для рибогосподарських потреб (т.1 а.с.27-34; т.3 а.с.32-39).
На виконання вимог аукціону №LRE001-UA-20240301-61736 та умов договору №192, 26.04.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" було сплачено суму витрат (видатків), здійснених на підготовку лота №133 у розмірі 100 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №15641 від 26.04.2024 (т.1 а.с.171).
Матеріали справи містять витяг з ДЗК про земельну ділянку від 24.10.2024, розрахунок орендної плати за земельну ділянку під водним об`єктом, а також акт приймання-передачі земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом за договором оренди №192 від 26.04.2024 (т.3 а.с.40-57).
26.04.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" було сплачено орендну плату за водні об`єкти, що надаються у користування на умовах оренди згідно договору №192 у розмірі 23 230,31 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №15640 від 26.04.2024. 
         01.05.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" на виконання умов договору №192 було сплачено річний розмір орендної плати у розмірі 700 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №15834 від 01.04.2024. Відповідні платіжні інструкції наявні у матеріалах справи (т.1 а.с.35-36).
Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, матеріали господарської справи не містять.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для визнання недійсним договору №192 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, укладеного 26.04.2024 між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020" із застосуванням наслідків недійсності правочину, і  визнання незаконним та скасування рішення Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області №1533/38-VIII від 08.02.2024 про затвердження умов продажу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5123155100:01:004:0552 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом та проведення земельних торгів у формі електронного аукціону.
Оскільки у даному разі рішення суду першої інстанції апелянтом оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору №192 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, укладений 26.04.2024 між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020", обставини щодо відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області №1533/38-VIII від 08.02.2024 про затвердження умов продажу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5123155100:01:004:0552 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом та проведення земельних торгів у формі електронного аукціону, в силу вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в апеляційному порядку не переглядаються.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції погодився з доводами скаржника, та  не погодився з висновками суду першої інстанції, зазначеними в оскаржуваному рішенні.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Особа, яка звертається до суду з позовом, вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21).
У справі, що розглядається, Фізична особа-підприємець Барбулат Сергій Валерійович, смт. Окни Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами, зокрема, про визнання недійсним договору №192 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом із застосуванням наслідків недійсності.
При цьому, судова колегія зазначає, що позивач не є стороною зазначеного договору.
В обґрунтування наявності порушеного цивільного права (інтересу) позивач зазначив про те, що спірний договір оренди укладений сторонами з порушенням вимог закону, оскільки на дату укладання цього договору право користування позивача водним об`єктом на умовах оренди не припинено, у зв`язку з чим спірний правочин, на його думку, підлягає визнанню недійсним.
Проте, суд першої інстанції встановив, що позивач не довів наявності у нього порушеного права, оскільки орендні правовідносини позивача з відповідачем-1, на момент проведення земельних торгів та укладання спірного договору оренди №192, припинилися та не були чинними з огляду на сумніви суду щодо його строку дії.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне. 
Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є:
-пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину;
-встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Близький за змістом правовий висновок сформований, зокрема, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16.
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (такий висновок міститься у пункті 53 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16).
Свобода договору, яка передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, і свобода підприємницької діяльності, яка полягає у самостійному здійсненні без обмежень будь-якої підприємницької діяльність, не забороненої законом, є ключовими засадами цивільного права та господарського права, закріпленими у статтях 3, 627 Цивільного кодексу України, статтях 6, 43 Господарського кодексу України.
Визнання договору недійсним за позовом третьої особи - не сторони договору є суттєвим втручанням держави у зазначені принципи і порушений інтерес особи має бути таким, що вимагає такого втручання і таке втручання має бути єдиним можливим способом виправлення правової ситуації
Такий висновок міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20.
Отже, крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 387/515/18.
Водночас, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі №761/26815/17 міститься висновок про те, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
Таким чином, у господарському провадженні особами здійснюється реалізація права на захист їх цивільних прав за допомогою способів захисту.
Виходячи з наведених норм, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.
Колегія суддів враховує, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Як вже зазначалось вище, порушення свого права скаржник обґрунтовує наявністю у нього орендних правовідносин, що підтверджується договором оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок №1) від 28.04.2009, який, на думку скаржника, був чинним на момент укладання спірного договору оренди №192. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що між Красноокнянською районною державною адміністрацією в особі голови Арнаутки В.П. (орендодавець) та суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою Барбулат Сергієм Васильовичем (орендар) було укладено договір оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок №1), відповідно до умов якого орендодавець надає у користування на умовах оренди, Орендар приймає в оренду водний об`єкт загальнодержавного значення - Флоранський ставок №l загальною площею водного дзеркала 20,57 га, який розташований Красноокнянського району Одеської області. на землях Красноокнянської селищної ради. 
Укладання вказаного договору сторонами не заперечується і такий факт не спростований відповідачем. 
Відповідно до архівних даних Подільської районної державної адміністрації Одеської області 10 грудня 2007 року за №499/А-2007 в.о. голови Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області М.В. Шевченко на підставі заяви Барбулата С.В. від 12.11.2007 було видане розпорядження "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель водного фонду на умовах оренди", згідно якого Барбулату Сергію Валерійовичу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель водного фонду площею 47.4 га розташованої на території Красноокнянської селищної рали, терміном на 10 років.
Аналізуючи вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що волевиявлення у формі розпорядження було направлено на передання в оренду як водного об`єкту, так і земельної ділянки під останнім.
Колегія суддів зауважує, що, дійсно, в пункті першому договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок №1) зазначено, що водний об`єкт загальнодержавного значення надається на умовах оренди терміном на 10 років для рибогосподарських потреб. При цьому, відповідно до пункту 8.1. договору, цей договір діє з "28" квітня 2009 до "27" квітня 2058 включно.
Отже, колегією суддів встановлено неспівпадіння у примірниках одного і того ж договору, наданих сторонами, а саме пункту 8.1. договору щодо строку його дії.
Крім цього, відповідно до архівних даних Подільської районної державної адміністрації Одеської області 10 грудня 2007 року за №499/А-2007 в.о. голови Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області М.В. Шевченко на підставі заяви Барбулата С.В. від 12.11.2007 було видане розпорядження "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель водного фонду на умовах оренди", згідно якого Барбулату Сергію Валерійовичу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель водного фонду площею 47.4 га розташованої на території Красноокнянської селищної рали, терміном на 10 років.
Вказане також цілком відповідає розпорядженням Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 12.11.2007, яким надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Барбулату Сергію Валерійовичу в оренду строком на 10 років, а також розпорядженням Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 02.02.2009 за №60/А-2009, яким внесено зміни до розпорядження від 12.11.2007.
Між тим, відповідно до пункту 8.5. договору у разі відсутності заяви однієї із сторін  про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. 
Отже, із положень вказаного договору також вбачається, що сторони погодили порядок та умови його продовження.
Також із матеріалів справи вбачається, що позивач по сьогоднішній день користується водним об`єктом, а відтак, і земельною ділянкою під ним, та здійснює господарську діяльність з риборозведення відповідно до його цільового призначення, Паспорту та Правил експлуатації, що не заперечується відповідачами. Крім цього, із матеріалів справи вбачається, що у відповідності до положень договору, позивач вносив грошову плату за оренду водного об`єкта, що підтверджується квитанціями за 2018, 2019, 2023 та 2024, а також податковими деклараціями за 2019, 2020 та 2021, які містять посилання, зокрема, на договір від 28.04.2009 року.
Отже, з матеріалів справи слідує, що як на момент подачі позову, так і на час розгляду справи апеляційним господарським судом, фактичним користувачем водного об`єкту та земельної ділянки під ним є Фізична особа-підприємець Барбулат С.В., шо підтверджує і відповідач-2, який зазначає, що планував використовувати об`єкт оренди, право на яку він отримав за результатами електронного аукціону у вигляді укладеного договору оренди, саме для рибогосподарських цілей.  При цьому, вказане право користування виникло у останнього на підставі договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення, що не заперечується сторонами. Відповідач-2 повідомив суду, що він позбавлений можливості використовувати об`єкт оренди, оскільки ставок зариблений позивачем, ним використовується, тому вважає, що селищна рада діяла недобросовісно, укладаючи з ним спірний договір при наявності нерозірваного, неоспореного іншого договору.
Враховуючи викладене, колегія суддів виснує, що сторонами по справі визнається наявність орендних правовідносин між Фізичною особою-підприємцем Барбулатом С.В. та відповідачем-1 водним об`єктом та земельною ділянкою під ним, однак існують протиріччя в частині строку дії такого договору, що слідує із матеріалів справи.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
При цьому, враховуючи наявність заперечень сторін в частині строку дії договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок №1), колегія суддів виснує, що вказаний договір є оспорюваним.
Оспорюваним правочином є правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, визначених законом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Між тим, договір оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок №1) укладений між Красноокнянською районною державною адміністрацією та суб`єктом підприємницької діяльності Фізичною особою Барбулат Сергієм Васильовичем не є предметом даного спору. У даній справі або в окремому провадженні на час винесення оскарженого рішення не були заявлені відповідачем-1 будь-які зустрічні або окремі вимоги про недійсність цього правочину або про стягнення з позивача коштів за безпідставне користування землею з посиланням на неукладеність договору з причини відсутності істотної умови – строку його дії тощо.
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд помилково та передчасно надав оцінку вказаному договору в частині строку його дії, оскільки вказані обставини є предметом протирічь між сторонами, які можуть бути встановлені та вирішені лише у випадку або оскарження такого договору у судовому порядку або при розгляді інших позовних вимог щодо користування позивачем спірної водойми та земельною ділянкою під ним. 
У даному випадку, здійснюючи оцінку наявності підстав для звернення Фізичної особи-підприємця Барбулата С.В. до суду та здійснюючи перевірку наявності у нього порушеного права та/або законного інтересу, суду першої інстанції необхідно було встановити обставину, яка підтверджує наявність такого порушеного права та/або законного інтересу, а саме, наявності орендних правовідносин, які не були спростовані у даній справі відповідачем-1 належними та допустимими доказами у справі, без надання правової оцінки відповідному договору, оскільки він не є предметом позову даної справи, на що правильно і послався суд першої інстанції, але при цьому зробивши помилкові висновки. 
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів"  (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до  ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №     917/2101/17, від 08.11.2023 у справі № 16/137б/83б/22б (910/12422/20)).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується також з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей".  Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що скаржником підтверджено наявність його порушеного права та/або законного інтересу, доказом чого є наявність договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок №1) який укладений між Красноокнянською районною державною адміністрацією та суб`єктом підприємницької діяльності Фізичною особою Барбулатом Сергієм Васильовичем. Колегія суддів зауважує, що вказаний договір недійсним у судовому порядку не визнавався, доказів його припинення або неукладення матеріали справи не містять. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що скаржник продовжує користуватись водним об`єктом та земельною ділянкою під ним, а доказів їх повернення орендодавцю матеріали справи не містять. Посилання відповідача-1 на те, що існують протиріччя щодо строку дії договору без наявності судового рішення щодо оспорення такого договору тощо не можуть бути підставою  в даному випадку для ствердження про відсутність порушеного права позивача.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частини п`ятої статті 116 Земельного Кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Отже, за змістом наведеної статті, новий договір з іншим орендарем може бути укладено лише після припинення дії попереднього договору.
До того ж, за нормами ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець зобов?язаний не чиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.
Укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об?єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (Аналогічні висновки викладені у постанові від 20 березня 2019 року у справі №587/2110/16-ц; від 10 квітня 2019 року у справі №587/2135/16-ц; від 2 жовтня 2019 року у справі №587/2331/16-ц та від 15 січня 2020 року у справі №587/2326/16-ц).
З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, колегія суддів виснує, що, оскільки доказів припинення (оспорення) договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення (Флоранський ставок №1) від 28.04.2009 матеріали справи не містять, вказаний договір недійсним не визнавався, з огляду на те, що ФОП Барбулат С.В. на час розгляду цієї справи є фактичним користувачем водного об`єкту з земельною ділянкою під ним, відтак, орендодавець не мав законних підстав укласти новий договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою особою, оскільки вказане порушує приписи статті 116 Земельного кодексу України, та, як наслідок, порушує законні права та інтереси позивача як первісного орендаря.  При цьому, те, що такий довгий проміжок часу орган місцевого самоврядування не здійснював будь-яких дій з приведення у належний стан документації щодо спірного об`єкту, отримання коштів від фактичного користувача за користування землею тощо, свідчить про недобросовісність його дій, які мають наслідком можливе спричинення шкоди місцевому бюджету, що є неприпустимим. Аналогічне стосується і інших учасників земельних правовідносин.
Принцип справедливості, добросовісності та розумності включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори (близький за змістом висновок, викладено у постанові від 19.05.2020 у справі №910/719/19 Великої Палати Верховного Суду).
Добросовісність (bona fides) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість [подібний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 03.08.2022 у справі №910/5408/21].
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини заборони суперечливої поведінки міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (подібний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №910/9397/20, від 10.04.2019 у справі №390/34/17).
Судова колегія також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені у пункті 71 рішення у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04), згідно із якими, принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII).
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).
У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), п. 38).
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним договору №192 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, який укладений 26.04.2024 між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020", підлягають задоволенню на підставі статті 203 та 215 Цивільного кодексу України, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню. 
Щодо застосування наслідків недійсності правочину, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом частини першої статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Так,  фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним (нікчемним) унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України, оскільки використання майна - «річ» безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Адже позивач, як встановлено судом, де-факто отримав у користування орендоване майно. При цьому, ним оспорений правочин, за яким відповідач-2 де-факто не отримав у користування орендоване майно, водночас відповідач - 1 отримав плату (яка у зазначений спосіб є насправді компенсацією вартості того, що одержав позивач за користування об`єктом оренди), а законодавець не передбачив можливості здійснення односторонньої реституції.
Отже, специфіка правовідносин за договором оренди полягає в тому, що здійснити подвійну реституцію в разі недійсності (нікчемності) такого правочину, зважаючи на закладений у частині першій статті 216 Цивільного кодексу України зміст, у спірних правовідносинах із дотриманням принципів рівноправності, пропорційності, справедливості неможливо.
Таким чином, фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності (нікчемності) проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір є недійсним з моменту його вчинення, а зобов`язання (права та обов`язки) за цим недійсним (нікчемним) правочином - припиняються на майбутнє (що узгоджується зі змістом вимог статті 236 Цивільного кодексу України). 
Отже, колегія суддів зазначає, що  фактичне користування майном не дозволяє в разі  недійсності (нікчемності) договору оренди провести двосторонню реституцію, оскільки зазначене не забезпечує відновлення прав позивача, адже вони не є фактично порушеними в умовах здійснення позивачем користування майном відповідача -1 без оплати грошовими коштами. При цьому, відповідач 2, підписавши акт приймання-передачі, фактично засвідчив про те, що між сторонами договору орендні правовідносини відбулися, що також свідчить про неможливість застосування у даній справі наслідків визнання недійсним спірного правочину за нормами закону (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.04.2025 року №910/9652/23). 
До того ж, виходячи з принципів неможливості суду при розгляді справи виходити за межі заявлених позовних вимог, зокрема, принципу диспозитивності, колегія суддів зазначає, що позивачем у прохальній частині позову не визначено конкретні шляхи застосування наслідків визнання недійсним правочину, при цьому у даному випадку саме такий спосіб захисту позивача є ефективним та призводить до поновлення його порушених прав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом апеляційної інстанції встановлена часткова невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам даної справи, невірне застосування норм матеріального права.
Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Барбулата Сергія Валерійовича потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2024 року у справі №916/2216/24 потребує скасування в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.
Керуючись ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу  України,  апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Барбулата Сергія Валерійовича смт.Окни Одеської області задовольнити. 
Рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2024 у справі №916/2216/24 скасувати частково, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:
«Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Барбулата Сергія Валерійовича,  смт.Окни Одеської області  до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020", м. Одеса задовольнити частково. 
Визнати недійсним договір №192 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, укладений 26.04.2024 між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврогруп 2020", м. Одеса з застосуванням наслідків визнання такого правочину недійсним.
Відмовити у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Барбулата Сергія Валерійовича,  смт. Окни Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області №1533/38-VIII від 08.02.2024 про затвердження умов продажу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5123155100:01:004:0552 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом та проведення земельних торгів у формі електронного аукціону».
В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2024 у справі №916/2216/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу  України.
Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 02.06.2025 року.            
Повний текст постанови складено  04.06.2025 року 

Головуючий суддя                                                            Г.І. Діброва

Судді                                                                                С.І. Колоколов

                                                                                 Я.Ф. Савицький