ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 750/7460/23
провадження № 61-2554св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,
суб?єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович,
заінтересована особа (стягувач) - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2023 року у складі судді 
Карапути Л. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 
2024 року у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Євстафіїва О. К., Шарапової О. Л.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області (далі - приватний виконавець) Приходька Ю. М.
 
Скаргу мотивовано тим, що 20 лютого 2023 року приватний виконавець Приходько Ю. М. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_4 на підставі виконавчого листа № 750/8388/21 від 08 вересня 2022 року, який видано Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 01 червня 2018 року, та наклав арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий 
в Акціонерному товаристві «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк»), який належить боржнику. В подальшому ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця із заявами про зупинення виконавчих дій у зв`язку із проходженням ним військової служби за призовом під час мобілізації та зняття арешту 
з банківського рахунку, який використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , як військовослужбовця. Листами від 09 травня 2023 року № 13443, № 13444 приватний виконавець відмовив ОСОБА_1 
у задоволенні заяви про зупинення виконавчих дій, оскільки боржнику не призначені виконавчі дії, в яких він має брати безпосередню участь, та 
у задоволенні заяви про зняття арешту із банківського рахунку з підстав відсутності документів на підтвердження наявності у рахунку боржника спеціального режиму використання та/або заборони звернення стягнення на такі кошти. ОСОБА_1 вважав вказані дії приватного виконавця незаконними, а також звертав увагу, що він як військовослужбовець належить до захищеної категорії осіб у розумінні Закону України «Про споживче кредитування».
 
ОСОБА_1 просив визнати бездіяльність приватного виконавця 
Приходька Ю. М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 неправомірною; зобов`язати приватного виконавця Приходька Ю. М. винести постанову про зняття арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого 
в AT «Ощадбанк», у виконавчому провадженні № НОМЕР_4; зобов`язати приватного виконавця Приходька Ю. М. винести постанову про зупинення виконавчого провадження № НОМЕР_4.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2023 року скаргу задоволено.
 
Визнано бездіяльність приватного виконавця Приходька Ю. М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 неправомірною щодо незняття арешту з грошових коштів, що містяться як заробітна плата на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 .
 
Зобов`язано приватного виконавця Приходька Ю. М. винести постанову про зняття арешту з грошових коштів, що містяться як заробітна плата на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в AT «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні № НОМЕР_4. 
 
Зобов`язано приватного виконавця Приходька Ю. М. винести постанову про зупинення виконавчого провадження № НОМЕР_4.
 
Ухвалу суду мотивовано тим, що приватний виконавець Приходько Ю. М. виніс постанову про арешт коштів, що знаходяться на картковому рахунку 
№ НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», на який ОСОБА_1 зараховується грошове забезпечення військовослужбовця. ОСОБА_1 надав приватному виконавцю підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено на кошти, які є його заробітною платою. Під час розгляду справи суд не встановив, що на підставі матеріалів виконавчого провадження та звітів, повідомлень банку про здійснені банківські операції за зазначеним боржником рахунком було перевірено та встановлено, що зазначені суми не є заробітною платою. Суд першої інстанції вказав, що залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів заробітної плати як єдиного джерела доходу та порушує його право на отримання винагороди за працю. Суд також вказав, що наявні підстави для зупинення виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_1 призваний за мобілізацією, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 та належить до захищеної категорії осіб.
 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2024 року апеляційну скаргу приватного виконавця Приходька Ю. М. залишено без задоволення.
 
Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2023 року залишено без змін.
 
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд погодився 
з висновком суду першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
20 лютого 2024 року приватний виконавець Приходько Ю. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2024 року й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що висновки судів першої і апеляційної інстанцій є неповними і не підкріплені матеріалами справи. Матеріали справи, 
в тому числі письмові докази, які надав боржник, спростовують висновки судів. Вказує, що приватний виконавець не зобов?язаний перевіряти статус рахунку, на якому знаходяться кошти боржника. У разі наявності спеціального статусу рахунку, саме банк перевіряє можливість виконання постанови приватного виконавця щодо списання відповідних коштів та у разі неможливості такого списання, повертає постанову приватному виконавцю без виконання із зазначенням причини. У зв?язку із прийняттям банком постанов про арешт коштів боржника, рахунки, на які накладено арешт, не відносяться до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом. Згідно з відповідями АТ «Ощадбанк» рахунок боржника не має спеціального призначення / режиму використання та на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Зазначає про відсутність будь-якого порушеного права заявника, оскільки арештів на рахунках ОСОБА_1 немає. У матеріалах справи немає доказів того, що згідно з умовами служби боржника проведення виконавчих дій неможливе.
 
Доводи інших учасників справи
 
29 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 
2024 року - без змін.
 
Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , а тому відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» належить до захищеної категорії осіб. Апеляційному суду було надано докази про те, що арештований рахунок використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 як військовослужбовця.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Деснянського районного суду м. Чернігова.
 
29 квітня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені 
у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Фактичні обставини справи 
 
20 лютого 2023 року приватний виконавець Приходько Ю. М. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_4 на підставі виконавчого листа № 750/8388/21 від 
08 вересня 2022 року, який видав Деснянський районний суд м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором від 01 червня 2018 року.
 
У межах виконавчого провадження № НОМЕР_4 приватний виконавець Приходько Ю. М. виніс постанову від 20 лютого 2023 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , 
у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 78 793,83 грн. Вказано про направлення копії постанови на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження. 
 
Відповідно до наданої відповіді директора департаменту бек-офісу 
АТ «Ощадбанк» на запит приватного виконавця на виконання постанови про арешт коштів за ВП № НОМЕР_4 від 20 лютого 2023 року АТ «Ощадбанк» наклало арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 , рахунок використовується, в тому числі для зарахування пенсійних виплат. 
 
ОСОБА_1 є призваним за мобілізацією та на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
 
Згідно з довідкою від 26 квітня 2023 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення на картковий рахунок НОМЕР_1 , банк АТ «Ощадбанк». 
 
25 березня 2023 року військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 видано довідку № 1707/485 про його належність до захищеної категорії для пред`явлення відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
 
31 березня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву на ім`я приватного виконавця Приходька Ю. М. про зупинення вчинення виконавчих дій та скасування арешту грошових коштів. В подальшому із заявами аналогічного змісту до приватного виконавця звертався представник ОСОБА_3 - адвокат Кудрявцев П. М.
 
Листом від 09 травня 2023 року № 13443 приватний виконавець 
Приходько Ю. М. відмовив у зупиненні вчинення виконавчих дій у зв`язку з тим, що приватний виконавець не призначав виконавчі дії, в яких боржник 
ОСОБА_1 має безпосередньо брати участь. 
 
Листом від 09 травня 2023 року № 13444 приватний виконавець 
Приходько Ю. М. відмовив у знятті арешту з банківського рахунку з підстав ненадання підтверджуючих документів відносно того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. 
 
Рахунок в АТ «Ощадбанк», арештований у виконавчому провадженні 
№ НОМЕР_4, використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 як військовослужбовця. 
 
Згідно з випискою по картковому рахунку № НОМЕР_3 , відкритому в АТ «Ощадбанк» на ім?я ОСОБА_1 , за період 
з 31 січня 2023 року до 15 травня 2023 року на цей рахунок було зараховано: 
10 лютого 2023 року - 51 258,61 грн заробітної плати.
 
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону відповідають.
 
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (частина перша статті 447 ЦПК України).
 
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, 
в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 травня 2019 року у справі № 905/2458/16 зазначено, що «принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню. При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (частина друга статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»). Відтак, за наявності будь-яких сумнівів 
з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення». 
 
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження 
і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових 
осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, 
а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та 
в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
 
Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України (частина четверта статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
За змістом частини другої статті 48 цього Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника 
у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
 
Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання 
в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
 
Перелік інших виплат, на які не може бути звернено стягнення, наведений 
у частині першій статті 73 Закону України «Про виконавче провадження».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) зазначено, що: «з наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
 
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. З установлених судами обставин вбачається, що рахунок боржника № НОМЕР_1, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, 
є поточним рахунком боржника, якій використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.
 
Також ПАТ «ПУМБ», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) вказано, що «не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не 
є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується».
 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
 
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, установивши, що приватний виконавець Приходько Ю. М. виніс постанову про арешт на грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку в АТ «Ощадбанк», на який ОСОБА_1 зараховується грошове забезпечення військовослужбовця, взявши до уваги те, що ОСОБА_1 надав приватному виконавцю підтверджуючі документи відносно того, що арешт було накладено на кошти, які є його заробітною платою, приватний виконавець, всупереч пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешту 
з грошових коштів не зняв, зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця та зобов?язання його зняти арешт з грошових коштів.
 
Також є правильним висновок судів про наявність підстав для зупинення виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_1 належить до категорії захищених осіб відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
 
З врахуванням встановлених обставин справи суди зробили правильні висновки про наявність підстав для задоволення скарги.
 
Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених 
у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки судів першої 
і апеляційної інстанцій, не суперечать висновкам Верховного Суду у справах, зазначених заявником у касаційній скарзі.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої і апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє 
в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2023 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 
2024 року- без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
 
З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат, понесених заявником, відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловичазалишити без задоволення.
 
Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2024 рокузалишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             В. М. Коротун
 
Є. В. Коротенко
 
М. Є. Червинська