ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 766/18642/24 Головуючий в суді І інстанції Майдан С.І. Провадження № 22-ц/819/275/25 Доповідач Кутурланова О.В.

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач) Кутурланової О.В.,
суддів: Майданіка В.В.,
Склярської І.В.,

секретар Олійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Стребіж Анна Олегівна, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 24 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Стребіж Анна Олегівна, про забезпечення позову у справі №766/18642/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь 1 008 000,00 грн. заборгованості за договором позики, 3% річних з урахуванням простроченої суми в розмірі 90 305,75 грн. та сплачену суму судового збору.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального провадження до підготовчого судового засідання.
20 лютого 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Стребіж А.О., звернулася з заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на рухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2 , а саме: причіп УВН 210082, 2012 р.в. дата реєстрації 04.04.2012 р.; причіп ПГ 02-И, 2013 р.в., дата реєстрації 14.05.2013 р.; VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2013 р.в., об`єм двигуна 1968 см.куб., дата реєстрації 20.02.2018 року.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що хоча й виконання зобов`язань за договором позики грошових коштів від 04.11.2020 року забезпечено іпотекою – квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору іпотеки від 04.11.2020 року, але, враховуючи той факт, що м.Олешки Херсонської області з 17.03.2022 року окуповані російськими військами, предмет іпотеки ніяким чином не може забезпечити виконання зобов`язань за договором позики. 
Посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, а заявлені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами. 

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Стребіж А.О., про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Стребіж А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали суду та вважаючи її такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Сініло Т.В., яка діє від імені ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність ухвали суду, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

Заявник ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності не заявляла. ОСОБА_1 повідомлена про розгляд справи шляхом направлення повістки-повідомлення до її електронного кабінету в системі «Електронний суд».
ОСОБА_2 також не з`явився у судове засідання. Про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений шляхом направлення повістки-повідомлення на його телефонний номер у додаток «Viber». Від адвоката Сініло Т.В., яка діє від імені ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки їх явка у судове засідання обов`язковою не визнавалась, від адвоката Сініло Т.В., яка діє від імені ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи без їх участі, а відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце її розгляду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, адвоката Стребіж А.О., яка діє від імені ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не зазначено обґрунтування необхідності заборони відчуження та того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів не може погодитися з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.
Згідно роз`яснень, даних у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
У правових висновках, наведених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Подібні правові висновки сформульовані також у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі №910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі №295/5244/22.
У своїй заяві позивач вказує про необхідність забезпечення позову з метою виконання судового рішення про стягнення коштів у загальному розмірі 1 098 305,75 грн. (з урахуванням 3% річних від простроченої суми заборгованості), які відповідач отримав в борг за договором позики у її чоловіка - ОСОБА_3 , правонаступником якого вона є.
Отже, між сторонами існує спір з приводу повернення відповідачем грошових коштів за договором позики.
З відповіді ТСЦ МВС № 1244 на адвокатський запит № 126-аз/1244/20-2025 від 12.02.2025 року адвоката Стребіж А.О. про надання інформації стосовно зареєстрованих транспортних засобів на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, за вказаним у запиті гр. ОСОБА_2 на день звернення зареєстровані наступні транспортні засоби: причіп УВН 210082, 2012 р.в. дата реєстрації 04.04.2012р.; причіп ПГ 02-И, 2013 р.в., дата реєстрації 14.05.2013р.; VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2013 р.в., об`єм двигуна 1968 см.куб., дата реєстрації 20.02.2018 року.
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того на час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд не розглядає спір по суті та оцінку позовним вимогам не надає.
Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення заяви про забезпечення позову у справі. Наявність укладеного між сторонами договору іпотеки, яким забезпечено іпотекою виконання зобов`язань за укладеним договором позики, а саме квартирою, розташованою у м.Олешки Херсонської області, не має значення для вирішення питання про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту на належні відповідачу транспортні засоби.
Позиція суду першої інстанції про відсутність підтвердження, що відповідач має намір відчужити зазначену квартиру, є недоречним, оскільки заявником не ставилося питання щодо здійснення будь-яких дій стосовно даної квартири в рамках забезпечення позову. 
Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись предметом іпотеки, наданої відповідачем для забезпечення виконання зобов`язань, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією того, що у разі задоволення позову рішення суду буде реально виконане.
Крім того, квартира, яка надана відповідачем в іпотеку, розташована на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на якій на теперішній час ведуться активні бойові дії. Зазначені факти обмежують та ускладнюють вжиття будь-яких заходів щодо примусового виконання рішення.
Позивач вважає, що незастосування заходу забезпечення призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, Враховуючи встановленні судом обставини щодо іпотечного майна, об`єктивні побоювання заявниці з цього приводу заслуговують на увагу, беручи до уваги її міркування та судові висновки Верховного Суду.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість підстав поданої заяви
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а постановлена судом ухвала, у відповідності до ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Стребіж А.О., про забезпечення позову.
Колегія суддів знаходить обґрунтованою та задовольняє вимогу щодо накладення арешту на транспортні засоби, які зареєстровані за ОСОБА_2 , зокрема на: причіп УВН 210082, 2012 р.в. дата реєстрації 04.04.2012р.; причіп ПГ 02-И, 2013 р.в., дата реєстрації 14.05.2013р.; VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2013 р.в., об`єм двигуна 1968 см.куб., дата реєстрації 20.02.2018 року.
Доводи відповідача стосовно того, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього наміру уникнення виконання рішення суду в разі задоволення позову, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки факт неповернення боргу у визначений договором позики строк ставить під сумнів своєчасне виконання рішення суду, а забезпечення позову у запропонований заявницею спосіб є менш обтяжливим, оскільки у разі відмови у задоволенні пред`явлених до нього позовних вимог, права відповідача щодо розпорядження майном будуть відновленими, в той час, як невжиття цих заходів може призвести до значного утруднення виконання рішення суду.
Враховуючи, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню то питання відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України розподіляються судом першої інстанції по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376,381,382,383,384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Стребіж Анна Олегівна, задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 лютого 2025 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Стребіж Анна Олегівна, про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт на рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:
- причіп УВН 210082, 2012 р.в. дата реєстрації 04.04.2012р.; 
- причіп ПГ 02-И, 2013 р.в., дата реєстрації 14.05.2013р.; 
- VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2013 р.в., об`єм двигуна 1968 см.куб., дата реєстрації 20.02.2018 року. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 28.05.2025 року.

Головуючий О.В.Кутурланова

Судді: В.В.Майданік

І.В.Склярська