ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2025 р. 	Справа № 520/20608/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 (головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г.) по справі № 520/20608/24
за позовом      фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до      Харківської митниці  
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000378/2 від 03.06.2024.
В обґрунтування позову зазначила про протиправність дій митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої нею за першим методом митної оцінки (за ціною договору щодо товарів, які імпортуються) та протиправність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості, оскільки нею, під час митного оформлення товарів, подані відповідні обов`язкові документи для визначення митної вартості, які відповідають вимогам статті 53 МК України, є належними і допустимими, підтверджують числове значення митної вартості товару за ціною контракту, не мають розбіжностей, тоді як відповідач не мав законних підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000378/2 від 03.06.2024.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у сумі 5 056,62 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Харківська митниця (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просила його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, не надання належної оцінки доводам відповідача, що надані до митного оформлення документи містили розбіжності, в них відсутні всі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зазначає, що декларант не надав митному органу експортну митну декларацію, прайс-листи, каталоги від виробника товару на підтвердження правильності визначення митної вартості товару.
Вказує на невідповідність платіжних інструкцій від 25.01.2024 та від 08.03.2024 вимогам, встановленим постановою Правління НБУ від 28.07.2008 № 216, а саме відсутність у них підпису та печатки відповідальної особи; недоліки в оформленні рахунку від 14.12.2023, що виразились у  відсутності інформації щодо умов поставки товару, печатки та підписів відповідальних осіб продавця та покупця та в специфікації №1 від 14.12.2023, а саме:  відсутні печатки та підписи відповідальних осіб продавця та покупця. 
Звертає увагу на розбіжності у документах, наданих декларантом на підтвердження транспортних витрат. 
Зокрема, до митного оформлення позивачем не надано договір на перевезення із морським перевізником Translead International Forwarding Co., LTD, договір перевезення, акти виконаних робіт, заявки із автомобільним перевізником LLC «Transcon Auto».
Рахунок на оплату транспортних послуг №036627 від 24.04.2024, акт надання послуг № 036627 від 15.05.2024, заявка про надання транспортно-експедиційних послуг № 01 від 01.03.2024 видані іншим перевізником ТОВ «Глобал Оушен Лінк», з яких неможливо встановити чи включає сума перевезення морським транспортом витрати на завантажувальні-розвантажувальні роботи та зберігання на складі при перевантаженні вантажу в порт.
Заявка про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.03.2024 датована до початку морського перевезення вантажу та складення коносаменту №ZM24030061 від 02.03.2024. 
Надані транспортні розрахунки та довідки про транспортні витрати видані підприємством, яке не здійснювало автомобільне перевезення відповідно до коносаменту і СМR.
Крім того, декларант не надав жодних документів на підтвердження понесення витрат на завантаження товарів на транспортний засіб для доставки в Україну, а також пов`язаних із зберіганням товару в порту призначення.
Просить врахувати істотні недоліки у CMR від 27.05.2024, а саме відсутністю у ній відомостей щодо митного терміналу, на який має бути доставлений вантаж для митного оформлення, умови оплати, повні реквізити перевізника та агента (експедитора), який контролює дане перевезення.
Також, вказує, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам митного органу щодо спрацювання спеціалізованої бази ЄАІС Держмитслужби, як обґрунтовану підставу для виникнення у відповідача сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості ввезених товарів та можливість останнього застосувати резервний метод визначення митної вартості з огляду на не надання підприємством додаткових документів на запит митниці.
Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Мельнікова Л.В.
У зв`язку зі смертю судді ОСОБА_2 , на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 14.12.2023 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та Shijiazhuang Blat Industrial & Trading Co., Ltd (Китай)(продавець) укладено контракт купівлі-продажу № 03, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцеві продукцію, зазначену в рахунку-фактурі після 34% передоплати на розрахунковий рахунок, інші 66% повинні бути виплачені після отримання копії коносаменту (т. 1 а.с. 15-17).
Розділом 2 Контракту передбачено, що ціни на продукцію вказані в рахунку-фактурі є невід`ємною частиною даного контракту, є твердими і незмінними до закінчення терміну дії контракту.  Вартість контракту становить 79 000,00 доларів США.
Відповідно до п. 3.1 Контракту поставка продукції по дійсному контракту здійснюється протягом 180 днів з дня попередньої оплати згідно п. 1.1 Контракту.
Поставка здійснюється на умовах FOB Тяньцзінь, Китай згідно «Інкотермс-2010» (п. 3.2 Контракту).  
Згідно з пунктами 5.1 – 5.3. Контракту валюта контракту – долар США. 
Валюта платежу – долар США.
Оплата за продукцію, що залишається за цим Контракту, проводиться на умовах 34%   передоплати, інші 66% повинні бути виплачені після отримання копії коносаменту згідно з рахунком фактурою.
У грудні 2023 р. позивач придбала у Shijiazhuang Blat Industrial & Trading Co., Ltd барабани гальмівні, важілі поворотні, вали навішення, втулки, вісі колеса, вісі підвіски, гвинти стяжки, гідроциліндри, диски гальмові, диски зчеплення, диски передні, колеса, карданні вали, кільця, клапани, колінвали, корпуси редуктора, кришки, муфти зчеплення, насоси, пальці, піввісі, провушини, радіатори, сегменти ножа, сережки, серцевини радіатора, сидіння МТЗ, трубки високого тиску, фланці, хрестовини, шарніри, шланги, вилки перемикання реверсу, вісі цапфи, комплекти пальців, пружини МТЗ, сегменти комбайна, стакани підвіски, шайби реверсу, шайби упорні, прокладки радіатора, вилки приводу, відведення з підшипником, фланці, відведення у зборі, розкіси, шворень кронштейна, тяги, вкладиші на загальну суму 49 366,65 доларів США, що підтверджується рахунком-фактурою (проформою інвойсом) від 14.12.2023 № ОС23114 (т. 1 а.с. 18-19).
Додатковою угодою № 1 від 21.02.2024 до Контракту сторони домовились, що вартість контракту повинна не перевищувати 50 000,00 доларів США (т. 1 а.с. 23).
ФОП ОСОБА_1 проведено оплату за товар на загальну суму 49 366,65 доларів США, що підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті № 108531539 від 20.12.2023, № 23 від 25.01.2024, № 24 від 08.03.2024 (т. 1 а.с. 21-22, 24). 
30.05.2024 з метою митного оформлення товару, представник позивача ТОВ «Арта-ТН» подало до Харківської митниці митну декларацію № 24UA807200008846U7, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору в розмірі 49 366,65 доларів США(т. 1 а.с. 25-31).
На підтвердження митної вартості, разом з декларацією ТОВ «Арта-ТН» надало: контракт від 14.12.2023, специфікацію від 14.12.2023, рахунок-фактуру (проформу інвойс) від 14.12.2023 № ОС23114, платіжні інструкції № 108531539 від 20.12.2023, № 23 від 25.01.2024, № 24 від 08.03.2024, коносамент № ZM24030061 від 02.03.2024, рахунок на оплату ТОВ «Глобал Оушен Лінк»  від 24.04.2024, довідки про транспортні витрати від 22.05.2024, від 27.05.2024, рахунок на оплату від 17.05.2024, від 27.05.2024, сертифікат про походження товару №24С1300С0795/00010 від 11.04.2024, прайс-лист продавця від 15.04.2024 (т. 1 а.с. 15-24, 34-45).
У зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР, 31.05.2024 Харківська митниця направила декларанту запит про надання додаткових документів щодо правильності визначення митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації; транспортно-експедиційні рахунки, рахунки експедиційних витрат, заявки перевезення, договори, рахунки збереження товарів в місце призначення, рахунки завантаження-розвантаження контейнеру/товару, портові збори тощо; каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення (походження) з перекладом на вимоги ст. 254 МК України; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476 (т. 1 а.с. 46).
03.06.2024 ФОП ОСОБА_1 надала додаткові пояснення щодо визначення нею митної вартості товарів, а також додатково надала митниці: договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 15.08.2019, заявку про надання транспортно-експедиторських послуг від 01.03.2024, платіжні інструкції щодо оплати транспортних послуг, акти надання послуг від 15.05.2024 та від 27.05.2024,  міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 27.05.2024, додаткову угоду до Контракту, платіжне доручення в іноземній валюті від 20.12.2023 № 21 (т. 1 а.с. 47-59).
03.06.2024 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA807000/2024/000378/2 (т. 1 а.с. 60-63).
Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості, позивач звернулась з цим позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення прийнято відповідачем необґрунтовано, а тому є протиправним.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.
Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).
Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.
Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною контракту від 14.12.2023) з урахуванням рахунку-фактури (проформи-інвойсу).
Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.
Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.
У графі 33 рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено:
- в платіжних інструкціях №№23, 24 відсутній підпис та печатка відповідальної особи, що є порушенням вимог постанови Правління НБУ № 216 від 28.07.2008 (в редакції Постанови НБУ від 25.08.2022 №189);
- в рахунку №ОС231114 від 14.12.2023 відсутня інформація щодо умов поставки товару, печатки та підписи відповідальних осіб продавця та покупця, тобто не всі враховані складові митної вартості;
- в специфікації №1 від 14.12.2023 відсутні підпис та печатка відповідальної особи покупця, що може свідчити про відсутність його юридичної сили та ймовірну фіктивність;
-рахунок щодо транспортних витрат наданий від особи, яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи із наданої CMR №б/н;
- відсутні додатково понесені витрати з завантаженням на транспортний засіб для доставки в Україну а також з зберіганням товару в порту призначення (витрати не зазначені у відповідних графах ДМВ (гр20 "Витрати на транспортування... не заповнено" та не відображені в жодному транспортному документі);
- відсутні каталоги, загальні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару;
- відсутня експортна митна декларація (митна декларація країни відправлення (походження), в якій міститься інформація щодо, контрагентів, вагові характеристики, умови поставки товару, товаросупровідні документи вартість товару);
- не надано всі витребувані додаткові документи, передбачені п. 3 ст.53 МК України.
Джерелом інформації по товарам слугувала цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін, а саме: товар № 1 - МД №UA100380/2024/318269 від 13.05.2024, де розрахунок митної вартості складає 3,90 дол. США/кг; товар № 2 - МД №UA100330/2024/504493 від 12.03.2024, де розрахунок митної вартості складає 4,29 дол. США/кг; товар № 3 – МД №UA100330/2024/503827 від 04.02.2024, де розрахунок митної вартості складає 5,13 дол. США/кг; товар № 4 – МД №UA403070/2024/4259 від 16.05.2024, де розрахунок митної вартості складає 2,48 дол. США/кг; товар № 5 – МД №UA100320/2024/412573 від 16.04.2024, де розрахунок митної вартості складає 6,26 дол. США/кг; товар № 6 – МД  №UA100060/2024/210491 від 15.04.2024, де розрахунок митної вартості складає 5,26 дол. США/кг; товар № 8 – МД № UA100230/2024/508305 від 29.04.2024, де розрахунок митної вартості складає 5,36 дол. США/кг; товар № 10 – МД № UA500490/2024/1887 від 13.03.2024, де розрахунок митної вартості складає 5,88 дол. США/кг; товар № 11 – МД № UA100100/2024/25920 від 07.03.2024, де розрахунок митної вартості складає 6,30 дол. США/кг; товар № 13 – МД № UA100060/2024/213026 від 06.05.2024, де розрахунок митної вартості складає 2,54 дол. США/кг; товар № 15 – МД № UA500490/2024/3377 від 20.05.2024, де розрахунок митної вартості складає 2,54 дол. США/кг; товар № 17 – МД № UA504170/2024/2012 від 23.04.2024, де розрахунок митної вартості складає 2,39 дол. США/кг; товар № 18 – МД № UA100230/2024/508305 від 29.04.2024, де розрахунок митної вартості складає 4,17 дол. США/кг; товар № 19 – МД № UA100060/2024/206522 від 08.03.2024, де розрахунок митної вартості складає 9,38 дол. США/кг; товар № 20 – МД № UA209170/2024/29842 від 11.04.2024, де розрахунок митної вартості складає 2,60 дол. США/кг; товар № 21 – МД № UA205170/2024/14135 від 13.05.2024, де розрахунок митної вартості складає 4,02 дол. США/кг; товар № 23 – МД №  UA100060/2024/207713 від 19.03.2024, де розрахунок митної вартості складає 6,23 дол. США/кг.
Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МК України.
Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції надані позивачем документи містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.
Доводи апелянта щодо невідповідності платіжних інструкцій № 23 та № 24 вимогам постанови Правління НБУ № 216 від 28.07.2008 з огляду на відсутність у них підписів та печаток відповідальної особи колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до п. 14 розділу ІІ Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління НБУ від 28.07.2008 № 216  платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити:, зокрема 13) підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.
Надавач платіжних послуг має право передбачати в платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах додаткові реквізити.
Судом встановлено, що на підтвердження оплати товару позивач до митного оформлення надала, зокрема, платіжні інструкції в іноземній валюті № 23 від 25.01.2024 та № 24 від 08.03.2024.
Зазначені платіжні інструкції містять детальну інформацію щодо платника, банку платника та банку отримувача (повне найменування, адреса, код Swift, зазначення резидентства), призначення платежу, підпис операційного працівника банку платника та печатки банку, відомості про звірку підписів та печатки. 
В свою чергу, відсутність у платіжних інструкціях печаток та підписів відповідальної особи платника, передбачені постановою правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, обґрунтовується декларантом тим, що останні оформлені шляхом використання електронної системи клієнт-банкінгу АТ «Сенс Банк», тому на електронні розрахункові документи накладені електронні підписи відповідних осіб, тоді як відповідні печатки та підписи на платіжному документі проставляються у разі його подання в паперовій формі.
Колегія суддів зазначає, що проставлення платником електронного підпису у платіжних дорученнях не суперечить вимогам чинного законодавства, а митним органом не враховані вимоги та стандарти до платіжного документа, сформованого в електронній формі, тому дана обставина не може бути підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.
Правова позиція щодо підписання платіжних документів електронним цифровим підписом узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 22.04.2019 у справі № 815/6242/17.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у рахунку-фактурі №ОС231114 від 14.12.2023 інформації щодо умов поставки колегія суддів зазначає, що умови поставки товару визначені контрактом від 14.12.2023, а саме FOB Тяньцзінь, Китай згідно «Інкотермс-2010» (п. 3.2 Контракту). 
Рахунок-фактура №ОС231114 від 14.12.2023 містить посилання на контракт від 14.12.2023.
Таким чином, відсутність відомостей щодо умов поставки у рахунку-фактурі, складеного на виконання умов контракту від 14.12.2023 не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у специфікації №1 від 14.12.2023 та рахунку №ОС231114 від 14.12.2023 печаток та підписів відповідальних осіб продавця та покупця колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені митним органом документи містять печатки та підписи продавця.
Натомість, лише відсутність підпису та печатки покупця у специфікації та рахунку-фактурі не можуть бути єдиним та достатнім недоліком для не визнання відповідачем митної вартості, в разі, якщо інші документи в сукупності підтверджують задекларовану позивачем митну вартість.
Щодо доводів апеляційної скарги про не підтвердження позивачем належними доказами вартості витрат на транспортування товару. 
Судом встановлено, що на підтвердження транспортних витрат позивач надав митному органу коносамент; CMR; договір про транспортно-експедиторське обслуговування, укладений між ТОВ «Глобал Оушен Лінк» та ФОП ОСОБА_1 , рахунки на оплату від 24.04.2024, від 17.05.2024, від 27.05.2024, довідки про транспортні витрати від 22.05.2024, від 27.05.2024, заявку про надання транспортно-експедиторських послуг від 01.03.2024, платіжні інструкції щодо оплати транспортних послуг, акти надання послуг від 15.05.2024 та від 27.05.2024.
Разом з тим, апелянт зазначає про неможливість встановити дійсну вартість транспортних витрат, оскільки позивачем не надано договору перевезення із морським перевізником Translead International Forwarding Co., LTD, договір перевезення, акти виконаних робіт, заявки із автомобільним перевізником LLC «Transcon Auto», недостатність відомостей щодо видів транспортних витрат у рахунках на оплату транспортних послуг, заявці про надання транспортно-експедиційних послуг та акті наданих послуг. 
Так, 15.08.2019 між ФОП ОСОБА_1 (клієнт) та ТОВ  «Глобал Оушен Лінк» (експедитор) укладено договір №044-Т/19 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортованих та транзитних вантажів, за умовами якого експедитор зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великотоннажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для організації доставки вантажу (т. 1 а.с. 49-52).
Пунктом 3.1 Договору передбачено, що експедитор, зокрема, організовує перевезення контейнерних вантажів клієнта морським, залізничним, автомобільним транспортом відповідно до умов Договору та заявки клієнта, включаючи організацію перевалки і зберігання контейнерів та інші операції, необхідні для виконання Договору та заявки клієнта; укладає від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, збереження вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в тому числі переупакування, перемаркування, ремонт тари, завантаження та розвантаження контейнерів, відбір проб та зразків, зважування, фумігацію, дезактивацію, визначення кількості та якості, сертифікацію та страхування вантажів контейнерів; проводить розрахунки з ними, сплачує мито, збори та інші обов`язкові платежі за рахунок коштів Клієнта.
01.03.2024 експедитор та позивач підписали заявку про надання транспортно-експедиторських послуг № 01, якою узгодили, в тому числі вид транспорту (море + авто), маршрут (port Tiahjin, China – port Constanta, RO), узгоджену вартість послуг, включаючи плату експедитору (фрахт з урахуванням плати експедитору – 5 950,00 дол. США, локальні витрати – локальні витрати після прибуття в порт доставки – згідно з окремим рахунком) (т. 1 а.с. 53).
22.05.2024 ТОВ «Глобал Оушен Лінк» видало ФОП ОСОБА_1 довідку про транспортні витрати, за якою вартість перевезення вантажу морським транспортом за маршрутом Tiahjin – Constanta складає 235 061,67 грн, плата експедитору – 475,03 грн з ПДВ (т. 1 а.с. 37).
27.05.2024 експедитор надав позивачу довідки про транспортні витрати:
-№ 3997, за якою компенсація вартості послуг ВРР, виконаних нерезидентом за межами України складає 26 121,86 грн, послуги з організації митного оформлення вантажу за межами України – 9 774,70 грн, плата експедитору – 995,00 грн з ПДВ, організація міжнародних перевезень по маршруту Констанца – Орлівка – 82 143,73, грн;
-№ 4001,  за якою організація послуг зберігання в порту за межами України складає 5 616,14 грн, митний огляд за межами України – 6 619,02 грн (т. 1 а.с. 39-41).
Крім того, ТОВ «Глобал Оушен Лінк» виставило ФОП ОСОБА_1 рахунки на оплату за надані послуги, вартість яких відповідає сумам, зазначеним у довідках про транспортні витрати.
Вищевказані документи надавались митному органу під час митного оформлення ввезеного товару, що не заперечується відповідачем.
Колегія суддів зауважує, що договором №044-Т/19 надано експедитору можливість залучати перевізників з метою виконання Договору та заявки клієнта.  
Як зазначив позивач, експедитор для виконання своїх договірних зобов`язань з метою здійснення перевезення спірного товару з м. Тяньцзінь (порту Ксінганг), Китай до порту м. Констанца, Румунія в якості субпідрядника залучив Translead International Forwarding Co., Ltd., а з порту м. Констанца, Румунія до місця призначення на митній території України в якості субпідрядника - ТОВ «Транскон Авто» («Transcon Auto» LLC), про що також свідчать відомості з коносаменту та CMR.
Отже, не надання позивачем договорів перевезення із морським та автотранспортним перевізниками, залученими ТОВ «Глобал Оушен Лінк» до перевезення товарів, заявок, актів наданих послуг безпосередньо з цими перевізниками жодним чином не заважала відповідачу встановити вартість перевезення товару з порту Tiahjin, Китай до Орлівки, Україна з урахуванням інших наданих документів.
Доводи скаржника про не надання позивачем документів щодо витрат, пов`язаних з завантаженням на транспортний засіб для доставки в Україну а також з зберіганням товару в порту призначення спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою про транспорті витрати № 4001 від 27.05.2024, рахунком на оплату та платіжною інструкцією від 29.05.2024 про сплату позивачем 12 235,16 грн за організацію послуг зберігання в порту та митний огляд.
Доводи апеляційної скарги про істотні недоліки у складанні CMR від 27.05.2024, розбіжності у даті заявки про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.03.2024 коносаменту, що датований пізніше (02.03.2024) колегія суддів вважає такими, що не свідчать про правомірність спірного рішення, оскільки про зазначені обставини відповідач не повідомляв позивача та не вказав їх у рішенні , як підставу  коригування митної вартості товарів.
Щодо посилань скаржника на відсутність каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів), тоді як наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця, та не відображає "дійсну вартість" товару колегія суддів зазначає, що прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, що складається виробником (продавцем) товару в процесі здійснення його господарської діяльності та не є товаросупровідним документом.
Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника (продавця) товару вказаного документу чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Отже, відомості, наведені у прайс-листі, не мають імперативного характеру і у разі його наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27.01.2022 у справі № 810/3667/15.
В постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17 Верховний Суд вказує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Аналогічний за змістом висновок зазначено Верховним Судом і у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19, від 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21.
Також колегія суддів зауважує, що продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності. Так, долучений декларантом прайс-лист оформлено саме для двосторонніх відносин між позивачем та компанією Shijiazhuang Blat Industrial & Trading Co., Ltd (т. 1 а.с. 44-45). Відповідно до рівня цін вказаних у цьому документі безпосередньо здійснювалась поставка товару покупцю, що не заперечується відповідачем.
Доводи скаржника про не надання декларантом до митного оформлення експортної митної декларації колегія суддів вважає такими, що не є достатніми підставами для коригування митної вартості товару, оскільки документами, які підтверджують митну вартість товару є контракт, рахунок-фактура, специфікація, якими визначено вартість та умови його поставки а не експортна митна декларація.
Колегія суддів зауважує, що ч. 2 ст. 53 МК України законодавцем встановлено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких відсутня митна декларація країни відправлення відсутня.
В свою чергу, п. 7 ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема, копію митної декларації країни відправлення.
Тобто, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може додатково надаватися митному органу виключно у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України за її наявності.
Таким чином, неподання декларантом  копії експортної митної декларації не є підставою для невизнання визначеної ним митної вартості, адже ч. 2 ст. 53 МК України такий документ не віднесений до обов`язкових для подання та не впливає на митну вартість.
Доводи скаржника як на підставу визначення митної вартості товару за резервним методом - не надання позивачем на запит митниці договору (угоди, контракту) з третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності! такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Колегія суддів зазначає, що вказані у ч. 3 ст. 53 МК України документи мають надаватись митному органу лише за їх наявності у декларанта. Натомість, відсутність таких документів з огляду на їх не складання не слугувати підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару вважає, що останні кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Посилання апелянта на те, що при виконанні митних формальностей за спірною митною декларацією спрацювала форма контролю системи управління ризиками щодо необхідності здійснити посилений контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, колегія суддів вважає такими, що не стосується обставин, які мають виключне значення для коригування задекларованої позивачем митної вартості товару.
Спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 57 МК Верховний Суд зробив у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а. Підстав для відступу від цього висновку колегія суддів не знаходить.
Колегія суддів також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.
Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.
Крім того, колегія суддів зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованого митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.
Відповідач обмежився лише посиланням на номери митних декларацій, взятих за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість яких товарів (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
В свою чергу, позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо витрат на правову допомогу.
Враховуючи, що в апеляційній скарзі скаржником не висловлено заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих судом першої інстанції на користь позивача, а отже у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зменшення розміру понесених витрат на правову допомогу.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 по справі № 520/20608/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    О.В. Присяжнюк