ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/21727/24	
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі за позовною заявою Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, - 

ВСТАНОВИЛА:
В липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив стягнути з ФО-ПП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) суму заборгованості:     
- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості – 135  978,38 грн., на бюджетний рахунок - UA378999980314010617000015612 банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/Маяківська сільська ТГ/18010200;
- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості – 1  570,10 грн., на бюджетний рахунок - UA288999980314030617000015744 банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/Одеська міська ТГ/18010200.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач має узгоджений податковий борг, проте всупереч вимогам чинного законодавства його не сплатив.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 суму заборгованності: - по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами які є власниками об`єктів житлової нерухомості – 135  978,38 грн., на бюджетний рахунок UA378999980314010617000015612 банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/Маяківська сільська ТГ/18010200; - по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами які є власниками об`єктів житлової нерухомості – 1  570,10 грн., на бюджетний рахунок UA288999980314030617000015744 банк отримувача     Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/Одеська міська ТГ/18010200.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції; позовну заяву залишити без задоволення.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що податкових повідомлень-рішень від 28.09.2023 року відповідач не отримував. Апелянт зазначає, що він раніше займався підприємницькою діяльністю та перебував на обліку у податкових органах, де є його контактні данні, (зокрема номер телефону та місце фактичного проживання). Однак, дана інформація не була зазначена у позові та не повідомлялася суду. Ухвали суду про відкриття провадження від 15 липня 2024 року та позовну заяву з додатками позивач не отримував, тому був позбавлений права подати відзив на позов. Станом на 20 серпня 2024 року, інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило, тому судом було ухвалено рішення, яким позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , про стягнення суми податкового боргу, задоволено у повному обсязі.
Вказує, що рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни 18.03.2019, за ОСОБА_1 , було зареєстровано право власності на будівлі та споруди гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 536.9 кв.м., житловою площею 181.7 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстровий номер об`єкта нерухомого майна: 1791562151237. Згідно пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України зазначено: що не є об`єктом оподаткування: г) гуртожитки.
03 лютого 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача до суду  надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а судове рішення без змін. 
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що  Фізична особа-платник податків ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є платником податків та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Одеській області.   
Згідно відомостей, наданих Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33).         
Відповідно до розрахунку заборгованості, довідки-розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість фізичної особи-платника податків Гараэв ОСОБА_2 перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості становить 137 488,48 грн.   
Судами встановлено, що заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті:
- нарахування згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') №2935726-2407-1551-UA51100210000074534 від 28.09.2023 року та становить - 48 456,2 грн. (основний платіж); 
- нарахування згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') №2935724-2407-1551-UA51100210000074534 від 28.09.2023 року та становить - 44 058,19 грн. (основний платіж); 
- нарахування згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф) №2935730-2407-1551-UA51100210000074534 від 28.09.2023 року та становить - 43 463,96 грн. (основний платіж).
Заборгованість перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об?єктів житлової нерухомості (к/б 18010200) (б/р НОМЕР_2 ) становить - 1570,10 грн., яка виникла в результаті: 
- нарахування згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') №2935722-2407-1551-UA51100270000073549 від 28.09.2023 року та становить - 296,75 грн. (основний платіж);
- нарахування згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') №2935723-2407-1551-UA51100270000073549 від 28.09.2023 року та становить - 295,81 грн. (основний платіж);
- нарахування згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') №2935728-2407-1551-0451100270000073549 від 28.09.2023 року та становить - 215,62 грн. (основний платіж);
- нарахування згідно податокового повідомлення-рішення (форма 'Ф') №2935725-2407-1551-U451100270000073549 від 28.09.2023 року та становить - 273,05 грн. (основний платіж);
- нарахування згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') №2935727-2407-1551-UA51100270000073549 від 28.09.2023 року та становить - 273,93 грн. (основний платіж);
- нарахування згідно податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') №2935729-2407-1551-UA51100270000073549 від 28.09.2023 року та становить - 214,94 грн. (основний платіж).
Згідно податкової вимоги №0006056-1307-1532 від 22.02.2024 року за відповідачем рахується податковий борг у сумі 137548,48 грн.  (а.с. 7).                              
Податкова вимога №0006056-1307-1532   від 22.02.2024 року, відповідачем не оскаржувалася, не є скасованою, зміненою або відкликаною, а тому - є узгодженою.               
У встановлений Податковим кодексом України строк, відповідачем самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання не сплачено, у зв`язку з чим, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду з даною позовною заявою.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доказів погашення податкового боргу у сумі 137488,48 грн. суду не надано, у зв`язку з чим дійшов висновку, що позов Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах  закону  і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій  законом  формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Відповідно до  статті 67 Конституції України  кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або  Митним кодексом України.
Відповідно до підпункту  14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України  (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. 
Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені  підпунктом 41.1.1  пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України. 
Згідно з підпунктами 54.3.2,   54.3.3  пункту  54.3  статті  ПК України  контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;
Пунктом  54.5 статті 54 ПК України  передбачено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному  статтею 42 цього Кодексу  (п.  58.3 ст. 58 ПК України).
Так, відповідно до п. 42.1 - 42.3 ст.  42 Податкового кодексу, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені  статтею 66  цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 Кодексу.
За змістом пункту  56.18 статті 56 ПК України  з урахуванням строків давності, визначених  статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.
Відповідно до пункту  57.3 статті 57 ПК України  у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту  54.3 статті 54  цього  Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно пункту  95.1 статті 95 ПК України  контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).
Згідно з п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обчислення податку з об`єкта/об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що податкова вимога, як і податкові повідомлення рішення були направлені на податкову адресу відповідачу, проте поштові відправлення повернуто з відміткою “за закінченням терміну зберігання” (а.с. 88, 24, 25).
Колегія суддів зазначає, що у розумінні статтей  42,  58, 66 Податкового кодексу України вимога та податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими відповідачу, у зв`язку з чим, набули статусу узгодженого боргу.
При цьому, колегія суддів зауважує, що жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги. 
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що податковим органом надіслано податкову вимогу в порядку встановленому законом, платник податків має спростовувати ці доводи.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 р. у справі № 140/30/20.
Доводи апелянта про те, що за ним зареєстровано право власності на будівлі та споруди гуртожитку, які відповідно до пп. 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
У межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.
Оцінка податкового правопорушення, встановленого за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16 та інших.
Таким чином, питання правомірності податкових повідомлень-рішень не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки правомірність рішень суб`єкта владних повноважень не є предметом позову у цій справі.
У спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 липня 2022 року у справі № 160/7345/20.
Колегія суддів зазначає, що доказів про зміну податкової адреси та повідомлення про це податкового органу відповідачем до суду не надано.
З огляду на зазначене, доводи апелянта про те, що податкові повідомлення-рішення не були належним чином йому вручені, грошові зобов`язання, визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях, не набули статусу узгоджених, що виключає право контролюючого органу звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу, є безпідставними.
Оскільки ж докази оскарження відповідачем в адміністративному чи судовому порядку податкових повідомлень-рішень відсутні, тому визначені ними суми грошових зобов`язань є узгодженими та набули статусу податкового боргу.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не сплатив узгоджене грошове зобов`язання у строк, передбачений ПК України, що свідчить про виникнення податкового боргу в сумі 137488,48 грн., у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку  про  задоволення позовних вимог.
Що стосується доводів апелянта про відсутність доказів, що відповідач був проінформований про факт подання позовної заяви про стягнення з нього податкового боргу колегія суддів зазначає.
Відповідно до п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
З частини 1 статті 174 КАС України вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому  ст. 252 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.130 КАС України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
З матеріалів справи вбачається, що  20 липня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області подано до Одеського окружного адміністративного суду позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 137  488, 48 гривень.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Зазначено, крім іншого, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст. 262 КАС України. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов – протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
Вищезазначена ухвала направлена відповідачу рекомендованим повідомленням за адресою проживання АДРЕСА_2 , однак повернута до суду першої інстанції за закінченням строку збігання.( а.с. 49-50). 
Колегія суддів, звертає увагу, що цю ж саму адресу апелянт зазначає і в своїй апеляційній скарзі.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було зроблено запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку Відділу адресно-довідкової роботи ГУ МВС України в Одеській області про ОСОБА_1 (а.с. 31).
Згідно відповіді на запит ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 33).
Крім цього, копія ухвали про прийняття справи до провадження була розміщена на сайті Судова влада України, Одеський окружний адміністративний суд:
https://adm.od.court.gov.ua/sud1570.  
Також з матеріалів справи вбачається, що позовна заява направлялась позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом, про що в матеріалах справи  наявні відповідні докази (список згрупованих відправлень, відстеження поштового відправлення) (а.с. 3, 4).          
З огляду на вищевикладене, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції вчинив всі залежні від нього дії для сповіщення відповідача про розгляд даної справи, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції своїми діями позбавим його можливості реалізувати всі права що передбачені ст. 49, 51 КАС України.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5  статті 328 КАС України.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик