05.05.25
22-ц/812/741/25

Провадження №22-ц/812/741/25 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року                                      м. Миколаїв
                                                                                   Справа № 489/6573/24

Миколаївський апеляційний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді  – Шаманської Н. О.,
суддів: Кушнірової Т. Б., Тищук Н.О., 
переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) цивільну справу 
за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 
до
ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 , поданою його представником 
Поліщуком Дмитром Олександровичем,
на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Костюченком Г. С., 28 лютого 2025 року в приміщенні цього ж суду, повний текст якого складено цього ж дня,

у с т а н о в и в:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі – ТОВ «Споживчий центр») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 11 грудня 2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 11.12.2021-100003866, за яким останньому надано кредит у розмірі 8000 грн, на умовах визначених договором строком на 42 дні з дня його надання.
Відповідачем за цим договором проведена часткова сплата на загальну суму 2240 грн, з якої даними зарахуваннями погашено частину процентів.
08 січня 2022 року на аналогічних умовах сторонами було укладено кредитний договір № 08.01.2022-010000327: за заявою позичальника ОСОБА_1 про перекредитування/зарахування від 08 січня 2022 року його вимогу про видачу суми кредиту у розмірі 8000 грн за кредитним договором №08.01.2022-010000327 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 11.12.2021-100003866 від 11 грудня 2021 року. 
Відповідачем за вказаним договором також була проведена часткова сплата на загальну суму 4480 грн (платежі від 22 січня 2022 року та від 05 лютого 2022 року), з якої погашено 2240 грн проценти (платіж від 22 січня 2022 року) та 2240 грн проценти (платіж 05 лютого 2022 року).
Договір підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Посилаючись на те, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим станом на 28 серпня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 10 240 грн (8000 грн – заборгованість по тілу кредиту, 2240 грн заборгованість по процентам) позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та 2422 грн судового збору.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2025 року позов ТОВ «Споживчий центр» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 08.01.2022-010000327 в загальному розмірі 10 240 грн та судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено отримання відповідачем кредиту та порушення ним своїх зобов`язань за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у вказаному позивачем розмірі, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на не правильно встановлені обставини, які мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не отримував кредитні кошти від позивача, кредитний договір не підписував ні власноруч ні з використанням електронного підпису або електронного цифрового підпису.
Також відповідач наголошує, що за період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року відсутні витрати та надходження на будь - яку карту і додатковим рахункам до договору, які відкриті на його ім`я в АТ «ПриватБанк». 
Карта з номером 537541*68, на яку перераховано 8000 грн кредиту, емітована Монобанком, а не АТ «ПриватБанк».
Відповідач не здійснював операцію по погашенню відсотків, адже взагалі не знав про наявність кредитного договору, оформленого на його ім`я.
Крім того, відповідач не мав можливості надати своєї заперечення щодо пред`явленого до нього позову, оскільки з 04 липня 2024 року перебуває на військовій службі відповідно до Указу Президента України про загальну мобілізацію № 69/2022 від 24 лютого 2022 року у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . Судові повістки не отримував, про дату та час розгляду цієї справи не повідомлявся. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Споживчий центр» наголошувало, на тому, що доводи апеляційної скарги є безпідставними. Між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами.
Щодо надання позивачем ряду довідок та виписок з АТ «ПриватБанк» про відсутність банківської картки НОМЕР_2 в АТ «ПриватБанк» емітованої на ім`я відповідача, позивач зазначив, що вони є неналежними доказами. Цифри «537541», утворюють так званий BIN-номер. Банківський ідентифікаційний номер або BIN – це 6-значний номер, який ідентифікує емітента карти у платіжній системі під час авторизації та процесингу. Відтак, карта з вищевказаним BIN-номером емітовано АТ «Універсал банк». Виписку/довідку від АТ «Універсал банк» по банківській карті НОМЕР_2 відповідачем не надано. 
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Відповідно до п.3 ч.3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Частина 1 статті 8 ЦПК України передбачає, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви ТОВ «Споживчий центр», відповідач ОСОБА_1 не отримував, оскільки поштовий конверт із цими документами повернувся на адресу суду першої інстанції з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».
Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 грудня 2018 року у справі 752/11896/17-ц (провадження №14-507цс18) сформулювала такі висновки, що приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 47, 48 постанови).
Також матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи в інший передбачений законом спосіб.
За такого, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення.
Вирішуючи зазначене питання, апеляційний суд виходить із такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі:
1) у паперовому вигляді;
2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг";
3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;
4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Пунктами 6 і 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено наступні терміни:
- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;
- одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Порядок укладення електронного договору визначено статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію", згідно приписів якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з частинами 12-13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка є загальнодоступною, ТОВ «Споживчий центр» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність – інші види кредитування.
Як вбачається з матеріалів справи, 11 грудня 2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11.12.2021-100003866 шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти).
Кредитний договір складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта); заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаного при його ідентифікації на сайті.
За умовами вказаного кредитного договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: Сума кредиту 8000 грн. Первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі «черговий період»). Період користування ставкою «Економ» період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів (надалі період «Економ»). Строк, на який надається кредит – 42 днів з дня його надання. Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».
Відповідно до п. 11.6. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник підтверджує, що вказаний ним при реєстрації номер телефону належить виключно позичальнику, не переданий та не буде переданий в користування та/або володіння та/або розпорядження будь – яким особам, саме цей номер телефону використовується та буде використовуватись позичальником при виконанні даного договору, вчиненні будь - яких операцій за ним. 
У даному договорі фінансовим номером телефону ОСОБА_1 зазначено: НОМЕР_3 .
Згідно з п. 11.7. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник підтверджує, що вказаний ним для перерахування коштів платіжний засіб/поточний рахунок належить виключно йому на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином, платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно позичальником.
Відповідно до п. 11.8. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість для третіх осіб здійснити доступ та/або використати номер телефону, зазначений при реєстрації позичальника у інформаційній системі кредитодавця. Позичальник несе ризик та негативні наслідки втрати, незаконного заволодіння, технічного переохоплення інформації тощо, вибуття з володіння мобільного телефону позичальника (зокрема відповідної SIM-карти). Ризик і всю відповідальність за несанкціоноване використання номера телефону несе виключно позичальник. Будь-яку особу, яка використала такі засоби, кредитодавець безумовно вважає позичальником і не несе відповідальності, якщо це не відповідає дійсності.
Вказаний кредитний договір було підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором L978.
Позичальником також було підписано додаток до анкети позичальника, паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовною загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту.
За такого доводи відповідача про те, що він не отримував кредитні кошти від позивача, кредитний договір не підписував ні власноруч ні з використанням електронного підпису або електронного цифрового підпису не заслуговують на увагу.
11 грудня 2021 року перераховано позичальнику на його платіжну картку/рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 8 000 грн, що підтверджується квитанцією про електронний переказ коштів, сформованим платіжним сервісом «ПриватБанк», системою LiqPay.
08 січня 2022 року ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» уклали новий кредитний договір № 08.01.2022-010000327 шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти).
Цей кредитний договір було підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором U649.
За умовами вказаного кредитного договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: Сума кредиту 8000 грн. Первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі «черговий період»). Період користування ставкою «Економ» період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів (надалі період «Економ»). Строк, на який надається кредит – 42 днів з дня його надання. Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».
Одночасно з підтвердженням укладання кредитного договору позивач запропонував відповідачу підписати заяву про перекредитування/зарахування щодо його заборгованості у розмірі 8000 грн за кредитним договором № 11.12.2021-100003866 від 11 грудня 2021 року, а саме запропоновано вимогу позичальника про видачу кредиту у розмірі 8000 грн за кредитним договором № 08.01.2022-010000327 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 8000 грн за кредитним договором 11.12.2021- 100003866 від 11грудня 2021 року за умовою «Економ». Кредитор погоджується на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Зобов`язання кредитора з видачі кредиту за кредитним договором 08.01.2022-010000327 та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором 11.12.2021 – 100003866 від 11 грудня 2021 за умовою «Економ» вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Дана заява є частиною кредитного договору 08.01.2022-010000327. 
Позичальником також було підписано додаток до анкети позичальника, паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовною загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту.
За такого доводи відповідача про те, що він не отримував кредитні кошти від позивача, кредитний договір не підписував ні власноруч ні з використанням електронного підпису або електронного цифрового підпису не заслуговують на увагу.
Зі змісту довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 08.01.2022-010000327 від 08 січня 2022 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 складає: 8 000 грн основний борг, 2 240 грн проценти за період з 08 січня 2022 року по 19 лютого 2022 року.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, за положеннями ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За такого, з огляду на вищевикладені вимоги закону, зважаючи на наявні у матеріалах справи докази і враховуючи умови укладеного сторонами кредитного договору, колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8000 грн та 2240 грн процентів.
Посилання апелянта про відсутність банківської картки НОМЕР_2 в АТ «ПриватБанк» емітованої на ім`я відповідача, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки цифри «537541», утворюють так званий BIN-номер. Банківський ідентифікаційний номер або BIN – це 6-значний номер, який ідентифікує емітента карти у платіжній системі під час авторизації та процесингу. Відтак, карта з вищевказаним BIN-номером емітовано АТ «Універсал банк». Виписку/довідку від АТ «Універсал банк» по банківській карті НОМЕР_2 відповідачем не надано. 

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позову ТОВ «Споживчий центр».
Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представником Поліщуком Дмитром Олександровичем, задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 08.01.2022-010000327 в загальному розмірі 10 240 грн (8000 грн – заборгованість по тілу кредиту, 2240 грн заборгованість по процентам) та судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська 

Судді: Т.Б. Кушнірова

Н.О. Тищук 

Повний текст постанови складено 05 травня 2025 року.