КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 369/17346/24
провадження № 33/824/385/2025 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 березня 2025 року                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Черняк Д. Ю. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року у складі судді Гришка О.М., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
 
встановив:
 
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,50 грн.
11.11.2024 захисник ОСОБА_1   - адвокат Александров Д. О. подав апеляційну скаргу,  в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що  ОСОБА_2   не був  належним чином  повідомлений про  розгляд справи шляхом направлення  повістки за  місцем  проживання  та оголошення  на  сайті   Києво-Святошинського  районного  суду Київської області, а тому суд  не мав права  розглядати  справу за  його  відсутності.  
Вважає, що  суд не мав права стягувати  з  ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем,  судовий збір. 
Матеріали справи не  містять  доказів  керування  ОСОБА_1 транспортним засобом,   на  відеозаписі останній   постійно  заперечував  факт керування автомобілем, наголошував, що  він  не  керував, а поліція його  не  зупиняла,   тобто  він  фактично  не був суб`єктом  правопорушення  за  ст. 130 КУпАП, а тому  у нього не виник   обов`язок  проходити  огляд  на  стан  алкогольного  сп`яніння  на  вимогу  поліції. 
Апеляційна  скарга  містить клопотання  про   поновлення  строку  на   апеляційне  оскарження,  оскільки   ОСОБА_1 не був  обізнаний про розгляд справи,  про  існування  оскаржуваної постанови його  захисник  дізнався  11.11.2024, під час   чергового  моніторингу  відкритих джерел  сайту судової влади.  
Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
В судове засідання    ОСОБА_1   та його  захисник Александров  Д. О.  не з`явились, про дату, час та місце  розгляду справи   було повідомлені  належним чином.  Враховуючи те, що   судові засідання  за клопотанням  захисника для належного  повідомлення  ОСОБА_1 , який  є  військовослужбовцем ЗСУ,     відкладались  неодноразово,  в останнє  судове засідання захисник на  зв`язок  в режимі відеоконференції  не  вийшов,  суд  дійшов  висновку про  можливість  розгляду справи  в їх відсутність.
Вирішуючи клопотання захисника  про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови  ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи судом першої інстанції проведено  в його  відсутність,  судова повістка, надіслана  засобами поштового  зв`язку,  повернулась до  суду  без вручення  з  відміткою : " Адресат відсутній за вказаною адресою", доказів  отримання  ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови  матеріали справи не  містять. 
За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права  ОСОБА_1   на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
Перевіривши наявні в   матеріалах  справи докази   та доводи апеляційної скарги,  апеляційний  суд дійшов  висновку, що апеляційна  скарга  не підлягає  задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 68 Конституції України Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно  до  вимог  ст. 252  КУпАП   орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно  до  вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Протокол  про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно  до  змісту протоколу  про  адміністративне  правопорушення  серії  ЕПР1 №149816, 13.10.2024 о 17:12:00  в м. Вишневе по вул. Машинобудівників, 15 В, водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai 130, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив  п. 2.5 ПДР, за що  передбачена  відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До протоколу  про  адміністративне  правопорушення  долучено:
-  направлення  на  огляд водія  транспортного  засобу з  метою виявлення  стану  алкогольного,  наркотичного  чи іншого  сп`яніння або  перебувають  під впливом  лікарських  препаратів,  що знижують  увагу  та швидкість реакції; 
- акт огляду  на  стан  алкогольного  сп`яніння  з використанням  спеціальних  технічних засобів; 
  - розписку ОСОБА_3 від  13,10.2024, власника автомобіля    Hyundai 130, державний номерний знак НОМЕР_1 ,  про те, що  він забирає  автомобіль під  свою  відповідальність; 
- відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з  якого  вбачається,  що працівникам поліції надійшов виклик про порушення правил ПДР за адресою м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 15В, водієм транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 .  По прибуттю за місцем виклику, працівниками поліції було встановлено, що водієм вказаного транспортного засобу був ОСОБА_1 ,  який вийшов з водійського місця, на питання  поліцейського,  чому в стані  алкогольного  сп`яніння   керуєте транспортним засобом , останній  відповів: "трохи випили", " якраз поліція нас зупинила",  "від`їхали від дома пару метрів,  не більше  20-ти метрів їхав". В подальшому працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що він має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного засобу на місці  або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився в категоричні формі. 
Суд першої інстанції за результатами  досліджень  матеріалів справи, дійшов  висновку,  що вина  ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного  правопорушення,  передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП,  підтверджується зібраними у справі  доказами. 
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не був водієм  транспортного  засобу  в момент його  зупинки працівниками поліції спростовується переглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1   на  початку  спілкування  з поліцейськими як не оспорював факт керування ним транспортним засобом, так і ту обставину,  що  він  "трохи випив". 
Апеляційний суд  погоджується  з висновками суду  першої  інстанції, оскільки  вони відповідають  обставинам справи  та  зібраним по справі доказам. 
За  наслідками перевірки постанови суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку. 
Доказів порушення  судом  першої інстанції норм процесуального права  в частині і  належного  повідомлення  ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи  апеляційним  судом  не встановлено. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої  інстанції і могли б  слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної  особи  складу адміністративного правопорушення, апеляційна  скарга  не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не  встановлено.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність  підстав для  покладення  на  ОСОБА_1   обов`язку зі сплати судового  збору. 
Відповідно до наданої захисником ОСОБА_1 - адвокатом Александровим Д. О. копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 22.09.2023, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. 
Пунктом 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. 
Проте, дана справа не є справою, яка пов`язана з виконанням ОСОБА_1 військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. 
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. 
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звільнення від сплати судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. 
Відповідно до положень ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов  висновку, що  апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова  суду  першої  інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд
 
постановив:
 
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Александрову Дмитру Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 Г. М. Кирилюк