ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1085/25 Справа № 229/2746/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубовик Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді БондарЯ.М.
Суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
сторони
позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»
відповідач-  ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник – адвокат Калінін Сергій Костянтиновича на заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 14 травня 2024 року, ухвалене суддею Дубовиком Р.Є. в м.Дружківка Донецької області, (відомості про складення повного судового рішення відсутні), 

УСТАНОВИВ

01.05.2023 року представник позивача - АТ КБ «Приватбанк» Гребенюк О.С. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15.10.2009 року та отримала кредит. 
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 
14.10.2009 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій вона своїм підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання кредитки і прикладами розрахунку суми сплати за використання кредитних коштів ознайомлена. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, шляхом відкриття кредитного рахунку зі встановленим лімітом, який надалі було збільшено до 37000 грн., проте, відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим за кредитним договором станом на 20.02.2023 року має заборгованість в розмірі 38 295,48 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредита. 
Позивач просив позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 38 295,48 грн. та судові витрати у розмірі 2684 грн.
Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 13 травня 2024 року позовні вимоги задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором №б/н від 15.10.2009 року у розмірі 38 295 (тридцять вісім тисяч двісті дев`яносто п`ять) гривень 48 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 вересня 2024 року відмовлено в задоволені заяви представника відповідача – адвоката Калініна Сергія Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 травня 2024 року.
Відповідач ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Калініна С.К. оскаржила заочне рішення в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі, представник відповідача Калінін С.К., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, ненаданням належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у повному обсязі. Також просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по справі у виді судового збору у розмірі 484,48 грн. за подачу заяви про перегляд заочного рішення, 3320,80 грн. за подачу апеляційної скарги та 6 000 грн. витрат на правничу допомогу.
При цьому, скаржник зазначає, що в анкеті-заяві відсутні відомості про те, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами, Тарифами була ознайомлена та дала згоду відповідач.
Вказує, що позивачем в односторонньому порядку було збільшено розмір погодженої сторонами процентної ставки за користування кредитними коштами.
Окрім того, представник відповідача зазначає, що з розрахунку заборгованості видно, що позивачем, починаючи з 01 липня 2025 і до 01 квітня 2020 року погашалися (списувалися) проценти за рахунок кредиту і додавалися до тіла кредиту на загальну суму 117 682,28 грн. При цьому банк формував тіло кредиту накопичувальним способом, включаючи до сум фактично використаних позичальницею коштів нараховані щомісячні проценти. В кожному наступному місяці проценти знову нараховувались на утворене в такий спосіб тіло кредиту, до якого увійшли попередні процентні нарахування. Тобто в такий спосіб банк нараховував проценти не лише на фактично використані позичальником кошти, а й на проценти за користування ними, які погашалися банком за рахунок кредитного ліміту та включалися до суми витрат клієнтом кредитних коштів. Вважає, що у даному випадку заборгованість відповідача перед банком відсутня, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти, в добровільному порядку, повернуті АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Вказує, що те, що позивач позиціонує як заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), згідно наданого ним розрахунку, за своєю правовою природою є процентами, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позову на суму 38 295,48 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу сторони відповідача, позивач АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 травня 2024 року без змін.
Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог,за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 15.10.2009 року ОСОБА_1 підписала Заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку б/н, у якій зазначила свої персональні дані. У заяві, підписаній відповідачем, остання підтвердила факт ознайомлення і згоди з Договором про надання банківських послуг, а також підтвердила факт отримання нею інформації про умови кредитування в ПриватБанку.
Крім того, 14.10.2009 року відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій вона своїм власним підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми сплати за використання кредитних коштів ознайомлена».
Зазначене свідчить про обізнаність відповідача з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших платежів.
Відповідно до заяви відповідача та на підставі договору надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37000 грн., що підтверджено довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, визначеного п.п. 3.2, 3.3 договору, відповідач при укладенні договору надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку.
Згідно розділу 5 Умов та Правил надання банківських послуг погашення кредиту – поповнення картрахунку тримача, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку та зарахуванням їх банком на картрахунок тримача, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.
Згідно п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт банку повинен погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт повинен сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову.
ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, але не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг, тому станом на 20.02.2023 року заборгованість відповідача перед банком становить 38295,48 грн.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог Банку, виходив з їх обґрунтованості та доведеності належними та допустимими доказами.
За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Рішення суду першої інстанції у повній мірі відповідає наведеним вище нормам процесуального права, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.
У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України).
За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Так, позивачем на підтвердження заявлених до ОСОБА_1 позовних вимог суду надано наступні докази: Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 15.02.2009 (а.с.4-36); Виписка по рахунку за договором № б/н від 15.02.2009 за період з 15.10.2009 по 22.02.2023 (а.с.37-65); Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , якою зокрема підтверджено дати збільшення кредитного ліміту – останній раз кредитний ліміт було збільшено 21.09.2017 до 37 000 грн. (а.с.66); Довідка про видані ОСОБА_1 за договором № б/н від 15.02.2009 кредитні картки із зазначенням дати видачі, терміну дії картки та типу кредитної картки – всього 4 картки, строк дії останньої кредитної картки закінчився 01/22 (а.с.67); Заява на оформлення кредиту, яка особисто підписана позичальницею 14.10.2009 року та в якій зокрема зазначена базова процентна ставка по кредиту – 2,5% на місяць на залишок заборгованості (а.с.68); Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка також особисто підписана відповідачем 14.10.2009 року, та де також зазначена базова процентна ставка на місяць – 2,5% (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році), розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості; штраф за порушення строків платежів будь-якого з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів (а.с.69); Умови і Правила надання банківських послуг (а.с.70-75); Копія паспорта ОСОБА_1 (а.с.80).
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.
Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем заявлених позовних вимог в повному обсязі.
При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони відповідача, викладені в апеляційній скарзі, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема відсутні докази на спростування розрахунку заборгованості, свого розрахунку суду не надано, як і не надано висновку експерта, яким би було підтверджено невірне нарахування позивачем заявленої у позові заборгованості за тілом кредиту.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону й підстави його скасування відсутні.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає. Понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу залишаються за ОСОБА_1 , оскільки позов Банку задоволено в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник – адвокат Калінін Сергій Костянтиновича залишити без задоволення.
Заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 14 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 03 квітня 2025 року. 

Головуючий: Я.М. Бондар 
Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко