ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 229/7928/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Посвалюк Вікторії Володимирівни на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року (суддя Юзефович І.О.) в справі № 229/7928/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №457 від 01 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмір 17000,00 грн, закриття провадження у справі.
Справа передана за підсудністю Довгинцівському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2024 року №3707/0/15-24.
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апелянт вказує на відсутність будь-яких доказів, що позивач змінив місце проживання та/або інші відомості, і відповідач таких доводів не зазначає.
Доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення, на яких ґрунтується висновок про вчинення такого адміністративного правопорушення, відповідачем в постанові № 457 не наведено, мотиви відхилення доводів, висловлених в поясненнях позивача, не викладені.
Постанова не містить жодних встановлених обставин справи про адміністративне правопорушення, а також посилання на докази, якими підтверджується така протиправна бездіяльність позивача, на підставі яких відповідач дійшов до висновку про невиконання позивачем обов`язку уточнити військово-облікові дані протягом 60 днів.
Судом першої інстанції не враховано те, що у формулюванні суті правопорушення в постанові відповідачем допущені неточності, у зв`язку з чим не є зрозумілим, чи скоїв позивач два правопорушення (і не оновив і не уточнив), чи тільки не оновив дані, але уточнив.
Судом першої інстанції не надано взагалі правової оцінки того, що в матеріалах адміністративної справи відсутні повноваження підполковника ОСОБА_2 на підпис постанови по справі про адміністративне правопорушення. А отже, не встановлено, що підполковник ОСОБА_2 мав законне право на притягнення позивача до адміністративної відповідальності та підписання оскаржуваної постанови.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Дружківка).
28.10.2024 головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено протокол №457 про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_4 .
Із змісту вказаного протоколу вбачається, що 28 жовтня 2024 року о 14 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу надання відстрочки від призову по мобілізації по навчанню. Військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку. Відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, протягом 60-днів (з 18.05.2024 по 17.07.2024) адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані не оновив уточнив). Чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Постановою №457 від 01.11.2024, винесеної тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , встановлено, що військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку. Відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів протягом 60-днів (з 18.05.2024 по 17.07.2024) адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані не оновив (уточнив). Таким чином, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1, абзацу 6, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункту 1 пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», п. 1 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, тобто в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпаП. Внаслідок чого на військовозобов`язаного ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000,00 грн.
За інформацією, наданою відповідачем, позивач останній раз оновлював свої облікові дані 29.09.2020.
Суд першої інстанції вказав, що стороною позивача не доведено, що він, будучи військовозобов`язаним, був звільнений від виконання обов`язку з 18.05.2024 по 16.07.2024 уточнити свої облікові дані у встановленому порядку. Перебування на військовому обліку чи надання відстрочки не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку уточнити свої персональні дані у встановленому порядку у вказаний вище період.
Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення доведена, а постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Дружківка).
Постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 457 від 01 листопада 2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 17 000 грн за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП (а.с. 20-21). 
За змістом цієї постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, протягом 60 днів (з 18 травня 2024 року по 17 липня 2024 року) адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані не оновив (уточнив), чим порушив вимоги частини першої, абзацу 6 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», пункту 1 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, тобто в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Протокол № 457 від 28 жовтня 2024 року містить аналогічні відомості (а.с. 18-19).
ОСОБА_1 у протоколі вказав, що не погоджується із притягнення до відповідальності вважає, що усі його дані наявні в ІНФОРМАЦІЯ_2 та у відповідних реєстрах.
Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання правомірності накладення на позивача адміністративного стягнення.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтею 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09 травня 2024 року №3696-IX (далі - Закон № 3696-ІХ), який набув чинності 19 травня 2024 року, стаття 210-1 КУпАП викладені в такій редакції:           
«Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію -
тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -
тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -
тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ, застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
За положеннями абзацу п`ятого та другого частини десятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ у редакції, чинній з 18 травня 2024 року, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством;
уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XIІ (далі – Закон № 3543-ХІI), який також визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Абзацом сьомим частини третьої статті 22 Закону № 3543-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Відповідно до частини одинадцятої статті 38 Закону № 2232-ХІІ призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Відповідно до частини п`ятої статті 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі - Порядок № 1487).
Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів є додатком 2 до Порядку № 1487 (далі - Правила).
Пунктом 23 Правил в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 “Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад”, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.
Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, тому він повинен був уточнити свої облікові дані.
Не є спірним питанням, що ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані через центр надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Відтак, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, отже накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн є правомірним.
Апелянт вказує на відсутність будь-яких доказів, що позивач змінив місце проживання та/або інші відомості, і відповідач таких доводів не зазначає, в постанові № 457 не наведено таких доказів, а також мотиви відхилення доводів, висловлених в поясненнях позивача не викладені.
Частиною першою статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Отже, оскільки учасниками справи визнається обставина не уточнення позивачем облікових даних, а у суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності цих обставин та добровільного визнання таких обставин, подання відповідачем доказів відсутності факту уточнення облікових даних не вимагається.
При цьому у контексті спірних правовідносин немає правового значення, чи змінились облікові дані, зокрема, місце проживання, адже законом імперативно встановлено для військовозобов`язаних обов`язок уточнення протягом 60 днів своїх персональних даних через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
З аналогічних підстав суд відхиляє аргумент апелянта про не надання оцінки поясненням позивача, адже позивачем у поясненнях вказано тільки про незгоду із притягненням до відповідальності та про наявність усіх його даних в ІНФОРМАЦІЯ_2 та у відповідних реєстрах.
Стосовно зауваження про відсутність у постанові встановлених обставин справи про адміністративне правопорушення, посилання на докази, якими підтверджується така протиправна бездіяльність позивача, суд вкотре зазначає про те, що позивачем визнається факт неуточнення протягом 60 днів персональних даних, що й власне й утворює склад правопорушення, а відсутність факту такого уточнення підтверджується інформацією, яка міститься Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка наявна в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Крім того, суд відхиляє доводи апелянта про відсутність підтвердження повноважень підполковника ОСОБА_2 на підпис постанови по справі про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
В цьому випадку адміністративне стягнення від імені ІНФОРМАЦІЯ_2 накладено виконуючим обов`язки керівника, а у суду не виникло обґрунтованих сумнівів у повноваженнях цієї особи діяти від імені ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Посвалюк Вікторії Володимирівни на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року в справі № 229/7928/24 залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року в справі № 229/7928/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 08 травня 2025 року та відповідно до частини третьої статті 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 08 травня 2025 року.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов