ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/591/25 Справа № 175/14367/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Заборський  В. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 березня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В. розглянувши апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 27.07.2024 о 00-58 год. біля будинку №10 по вул. Дружби в м. Краматорську водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом «OPEL» Zafira, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився зі згоди водія у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820, результат якого становить 1,53 ‰ (тест №567). Керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року ОСОБА_1 винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Кузьміно Є.О. та оскаржив в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження. У обґрунтування клопотання вказує, що судове засідання, яке відбулось 14.11.2024 р., було проведено без ОСОБА_1 . Копія постанови судом не була вручена. 14.01.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до АБ «Кузьмін та партнери» аби з`ясувати чи було прийнято по справі будь яке рішення. Переглянувши реєстр судових рішень, захисником було виявлено наявність оскаржуваного рішення і в цей же день захисник подає апеляційну скаргу за допомогою засобів електронного зв`язку.
У обґрунтування апеляційних вимог вказує, що матеріалами справи не підтверджується факт, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, оскільки керував т.з. в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 погодився із результатом огляду, що виключає закінчення процедури огляду. Вказує, що поліцейським не направлено ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу. Після отримання результату огляду поліцейський одразу повідомив, що буде складати протокол та відстороняти ОСОБА_1 від керування т.з. Вказує, що у матеріалах справи наявний відеодиск, на ньому зафіксовано не всі події, а саме немає моменту виявлення руху транспортного засобу, яким начебто керував ОСОБА_1 . Вважає, що ОСОБА_1 не були належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотним процесуальними порушеннями конституційного права та правовий захист. Просить оскаржувану постанову скасувати та справу закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Захисник ОСОБА_2  у апеляційній скарзі клопотав про розгляд справи за його участю по відеоконференцзв`язку, проте на запрошення апеляційного суду до відеоконференції не приєднався, захисник Кузьмін Є.О. на телефонні дзвінки секретаря судового засідання не відповів. Будучі заздалегідь повідомленим, за 10 днів до дня судового засідання про дату, час та місце розгляду справи, до початку судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. В судове засідання захисник Кузьмін Є.О. та ОСОБА_1 не з`явились. Суд переходить до розгляду справи в письмовому провадженні, без участі учасників по справі.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними та вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення  ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність  ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №982452 від 27.07.2024; роздруківкою тесту №567, результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора ALCOTEST 6820; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 ; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та рапортом.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях  ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії  ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи скарги щодо відсутності доказів згоди ОСОБА_1 із результатом огляду, ненаправлення його до медичного закладу, порушень прав на захист, а також неповноти відеофіксації подій, є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи. Так, із наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння проводилась на місці зупинки із застосуванням сертифікованого технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат якого склав 1,53 ‰ (тест №567). Спочатку водій висловив незгоду з результатом, у зв`язку з чим працівниками поліції йому було запропоновано пройти повторний огляд у медичному закладі, однак у подальшому спілкуванні ОСОБА_1 добровільно погодився з результатами огляду на місці. Йому було роз`яснено права та обов`язки, про що свідчить відповідний підпис у протоколі, після чого його було повідомлено про складання матеріалів про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 ознайомився із протоколом та актом огляду, в яких зазначено результат 1,53 ‰ та його згоду з ним, що підтверджується наявністю підпису. На відео зафіксовано, що під час підписання документів ОСОБА_1 був обурений тим, що на нього складається протокол, попри те що він є військовослужбовцем, проте не заперечував факту вчинення правопорушення, висловлював бажання сплатити штраф на місці, однак йому було роз`яснено, що справу розглядатиме суд. У жодному з документів ОСОБА_1 не зазначив заперечень щодо результатів огляду або процедури складення протоколу. Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються об`єктивними доказами, наявними у матеріалах справи.
Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення  ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол складений відносно  ОСОБА_1 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.
Дії вчинені  ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.
При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя