КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
31 березня 2025 року                                                                                 м. Київ
 
Унікальний номер справи № 363/4121/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6989/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого  -  Левенця Б.Б.,    
суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Рудюка О.Д., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
 
в с т а н о в и в :
 
У серпні 2024 року представник ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» - Друндза О.В. звернулась  до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року в розмірі 22 337,30 грн. та судові витрати (а.с. 1-8).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалась на те, що 14.03.2020 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_2 укладено договір позики № 6856125. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та акцептована ОСОБА_3 , 14.03.2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором.
Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 7 500,00 грн. на поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 вказаний відповідачем при оформленні Договору позики.
На умовах Договору позики (п. 2, Параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів) Позикодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики № 6856126 у розмірі 7 500 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 13.04.2020 року (п. 2), дата повернення позики (останній день), розмір процентів у день (процентна ставка базова/день) становить 1,60 %, знижена процентна ставка/день становить 0,96 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 2,70 %.
В порушення умов договору, відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим станом на 31 липня 2024 року у останньої утворилась заборгованість в розмірі 22 337,30 грн., з яких 7 500 грн. - тіло кредиту, 12 440,99 грн. - залишок заборгованості по процентам за користування позикою, 3 416,47 грн. - інфляційне збільшення.
Вказувала, що 01.04.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу № 016-010421, відповідно до умов якого, до ТОВ «Сіроко Фінанс» перейшло право вимоги за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 .
Крім того, 05.02.2024 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20240205/2, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» перейшло право за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року (1-8).
Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь  ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року у розмірі 22 337,30 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (а.с. 96-100).
Не погодившись з заочним рішенням суду першої інстанції, 17 січня 2025 року представник  ОСОБА_1 - адвокат Пушкарьов О.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 142-151).
На обґрунтування скарги зазначав, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим суд допустив неповне з`ясування обставин, що потягло за собою винесення неправомірного рішення. 
Як було вказано судом першої інстанції: «Тоді, як відповідач, яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, правом на подання своїх заперечень та заяви про зменшення розміру таких витрат не скористалась». Не погоджувався із вказаною позицією суду, адже поважність неявки в судове засідання відповідача зумовлена тим, що про розгляд вказаної справи судом відповідач не знала, а, відповідно, і не могла повідомити суд про причини своєї неявки або надати свої заперечення та заяви про зменшення розміру судових витрат.
Щодо строку договору позики і нарахування процентів за користування кредитом зазначав, що як вказував позивач, 14.03.2020 року між ТОВ «1БАНК» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики №6856126, відповідно до якого, за цим договором позикодавець зобов`язується передати у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Сума позики 7 500,00 грн. Строк позики 30 днів. Базова процентна ставка/день 1,60% (п.1, 2). Також відповідно до п. 3 «Паспорту позики», строк кредитування становить 30 днів. Просив враховувати позицію Великої Палати Верховного Суду у справі 202/4494/16-ц від 31.10.2018 року, яка наголошує на тому, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, нарахування процентів за користування кредитом проводилося в період з 14.03.2020 по 28.11.2020 року, тобто - 260 днів. Хоча в п. 2 Договору чітко вказано, що датою надання позики є - 14.03.2020 року, а датою повернення позики (останнім днем) є - 13.04.2020 року, розмір акційних процентів у день становив 0,96%, загальна вартість позики та процентів - 9660,00 грн. При цьому, ТОВ «1БАНК»: 1) з 14.03.2020 по 10.04.2020 року нараховувало 0,96% на тіло кредиту у розмірі 7500,00 грн., що становило 2016,00 грн. (28 днів*72,00 грн.=2016,00 грн.); 2) з 11.04.2020 по 13.04.2020 року нараховувалося по 62,55*3=187,65 грн. Тобто, за строк дії договору ТОВ «1БАНК» повинно було нарахувати проценти за користування кредитом у розмірі 2203,65 грн. (2016,00+187,65=2203,65 грн.). Станом на 13.04.2020 року відповідачу потрібно було повернути 9703,65 грн. (7500,00 тіло кредиту+2203,65 грн. проценти=9703,65 грн.). При цьому, в «Детальному розрахунку заборгованості» ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» вказувало, що відповідачем сплачено 9950,00 грн. Вважав, що відповідач сплатила надмірну суму заборгованості і вправі була б розраховувати на повернення переплаченої різниці у розмірі 246,35 грн. 
Щодо нарахування позивачем інфляційного збільшення зазначав, що позивачем на підтвердження доказу наявності заборгованості відповідача надано детальний розрахунок заборгованості (Виписка з особового рахунку) гр. ОСОБА_2 станом на 31.07.2024 року. У вказаному розрахунку ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» додатково до основної суми заборгованості нарахувало суму інфляційного збільшення за період з 14.04.2020 по 23.02.2022 року в розмірі 3416,47 грн., тобто за той період, коли в нього ще було відсутнє право вимоги за боргом до ОСОБА_1 . Звертав увагу, що у ТОВ «Сіроко Фінанс» було присутнє право нараховувати інфляційне збільшення боргу з 01.04.2021 по 23.02.2022, проте Товариство вказаним правом не скористалось. Крім того, звертав увагу, що вказане порушує умови Договору факторингу № 20240205/2 від 05.02.2024 року, зокрема: 1) у розділі «Визначення термінів, що використовуються у цьому Договорі» є визначення терміну «Заборгованість - сума грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржником за встановленими договірними відносинами, включаючи суму основного зобов`язання (повернення наданих Боржнику коштів), плати за користування наданими коштами, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим Договором зобов`язальної сили», тобто станом на 05.02.2024 року. Тобто, відповідно до положень Договору факторингу, право нарахування інфляційного збільшення суми заборгованості мав тільки Клієнт - ТОВ «Сіроко Фінанс» і тільки до або включно 05.02.2024 року, проте нарахування інфляційного збільшення неправомірно здійснене саме фактором - ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» станом на 31.07.2024 року. 2) у п. 5.4. Розділу 5 «Права та обов`язки сторін» Договору факторингу серед прав, якими володіє Фактор, відсутнє право здійснювати нарахування інфляційного збільшення розміру заборгованості. Отже, нарахування інфляційного збільшення заборгованості ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» станом на 31.07.2024 за період з 14.04.2020 по 23.04.2022 року у розмірі 3416,47 грн. порушує положення чинного законодавства України, умови Договору факторингу № 20240205/2 від 05.02.2024 року, а отже доказ, наданий позивачем - «Детальний розрахунок заборгованості станом на 31.07.2024 року» не повинен прийматися судом до уваги та повинен бути визнаний недопустимим. 
Встановивши, що чоловік відповідача був залучений до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання завдань по захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи, просив суд дійти висновку про те, що на відповідача поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відтак, заявлені вимоги банку щодо нарахування процентів за кредитними коштами, пені, а також штрафних санкцій за вказаний період є такими, що не відповідають вимогам Закону. До скаржниці не може бути застосовано штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також наявні підстави для звільнення від обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом. Отже, позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» підлягали б частковому задоволенню, зокрема в частині стягнення зі скаржниці 6479,84 грн. суми кредиту. В задоволенні інших позовних вимог місцевому суду слід було б відмовити. 
Щодо відсутності права вимоги до Боржника у ТОВ «ФК «Артеміда-Ф». Так, 14.03.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» було укладено письмовий договір позики № 6856126, за яким ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 7500,00 грн. на строк 30 днів та на умовах його повернення у визначений договором строк зі сплатою передбачених відсотків за його користування. Після цього, 01.04.2021 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421. Позивач стверджував, що на підставі вказаного договору ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу кредитора за грошовими вимогами до ОСОБА_1 по вищезгаданому договору позики. Так, зі змісту договору факторингу ( п.1.1) вбачається, що предметом цього договору є відступлення Фактору права вимог, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимог. Згідно п.10.10. Договору до нього додаються додатки, що складають його невід`ємну частину. Такими додатками, як видно є Реєстри прав вимог. За загальними правилами, з якими закон пов`язує чинність правочину, передбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Під змістом правочину розуміються істотні його умови, з приводу яких укладається правочин. Так, згідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Дослідженням наданих позивачем письмових доказів встановлено, що предметом договору Факторингу №016-010421 від 01.04.2021 є право вимоги по укладених ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» з фізособами кредитних договорах. При цьому, конкретне право вимоги до конкретного боржника згідно п.10.10. Договору передається по Реєстру прав вимоги, який є додатком і невід`ємною частиною договору Факторингу. Аналогічний зміст та істотні умови договору Факторингу відображено у договорі, який укладений 05.02.2024 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» за № 20240205. Проте, досліджуючи письмові докази, які є додатками до договорів Факторингу, а саме Реєстри прав вимог, зокрема щодо відступлення права вимоги по заборгованості Відповідача ОСОБА_1 , звертав увагу на те, що такими додатками є формуляри Реєстрів, в яких відсутні відомості про: Прізвище Ім`я та по Батькові боржника ОСОБА_1 за конкретним кредитним договором та розмір заборгованості по ньому, які є предметом відступлення права вимоги. Отже, доказів у розумінні ст. ст.76-80 ЦПК України про те, що саме заборгованість ОСОБА_1 була відступлена первісним кредитором ТОВ «Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс», а потім від ТОВ «Сіроко Фінанс» до ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» позивачем не надано. При цьому, відмічав, що у наданому реєстрі прав вимог № 20240205/2 від 05.02.2024 року, у якому наявні ПІБ боржників, відомості про кредитні договори, а також розмір заборгованості по них, такий боржник, як ОСОБА_1 , не значиться, а відтак право вимоги до останнього таким реєстром за вищевказаними договорами Факторингу новим кредиторам не передавалось. Також, у наданому ТОВ «Сіроко Фінанс» витязі з реєстру прав вимог № 016-010421 від 01.04.2021, у якому наявний боржник ОСОБА_1 , не видно до якого саме договору факторингу він належить. Відтак вбачається, що цей Реєстр є неналежним доказом, оскільки не виключається, що він є додатком до іншого договору Факторингу, що не є предметом дослідження у цій справі. Крім цього, у витязі з реєстру прав вимог №20240205/2, у якому наявний боржник ОСОБА_1 , не видно до якого саме договору факторингу він належить і між якими сторонами укладений, оскільки він підписаний лише ТОВ «ФК «Артеміда». Відтак вбачається, що цей Реєстр є неналежним доказом, оскільки не виключається, що він є додатком до іншого договору факторингу, що також не є предметом дослідження у цій справі. Таким чином, аналіз письмових доказів по справі дає підстави для висновку, що Реєстрів відступлення права вимоги по кредитній заборгованості ОСОБА_1 від первісного кредитора до ТОВ «Сіроко Фінанс», а потім від ТОВ «Сіроко Фінанс» до Позивача, які б були належними, допустимими і достовірними доказами у справі, позивачем не подано. 
Заочним рішенням суду з відповідача було стягнуто 7000,00 грн. судових витрат, сплачених за надання правової допомоги. Договором про надання правничої допомоги №20243107/8 від 31.07.2024 року та Попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат (без дати), сторонами погоджено вартість судових витрат у розмірі 2422,40 грн. - судовий збір та 7000,00 грн. на правничу допомогу адвоката, яку очікує понести Позивач. Відповідно до п. 4.2. Договору у разі ухвалення судом рішення суду на користь Клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), Клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000,00 грн. Згідно з п. 4.3. Договору, у разі ухвалення судом рішення суду про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. П. 4.5. Договору встановлено, що за результатами надання правової допомоги складається Акт, що підписується представниками кожної зі сторін (сторонами). Тобто, на момент винесення заочного рішення і ненабуття ним законної сили, клієнт ще не міг точно визначитися, яка саме сума буде оплачена ним адвокату за надання правової допомоги у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до громадянки ОСОБА_1 за договором про надання позики, тобто розмір витрат на правову допомогу до розгляду судом апеляційної інстанції вказаного спору по суті, вирішений бути не може, проте, судом першої інстанції вона вже була присуджена до стягнення. Окремо хочемо звертав увагу, що на підтвердження цього факту, а саме невизначеності сум правових витрат свідчить і відсутність двох обов`язкових доказів - підписаного сторонами Акту виконаних робіт і квитанції про оплату правової допомоги. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів підтвердження оплати за надані юридичні послуги.
Щодо відсутності заяви відповідача з приводу неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги зазначав, що про розгляд справи відповідач не був поінформований, тому він не міг зробити відповідну заяву в судовому засіданні. 
Дана справа розглядалась в спрощеному позовному провадженні. Оцінюючи характер наданої адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до представлених документів, просив враховувати, що ця справа не є складною справою, також просив враховувати обсяг матеріалів, які отримані адвокатом для додання їх до позовної заяви, і тому вважав, що витрати на правничу допомогу є завищеними. Відповідач не має застережень до кваліфікації адвоката чи якості виконання ним обов`язків чи підготовлених ним документів. Разом з тим, враховуючи складність та категорію цієї справи, вважав, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи (а.с. 142-151).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
При цьому, судом апеляційної інстанції було забезпечено право позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» подати відзив (заперечення) проти апеляційної скарги та (або) докази на спростування заявлених заперечень проти позовних вимог, було повідомлено позивача 06 лютого 2025 року про розгляд справи апеляційним судом на його адресу до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення апеляційного суду разом з копією ухвали суду про відкриття апеляційного провадження (а.с. 169-171). 
 
За правилами частини 13 статті 7, частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2024 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.
 
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав повністю, а свої договірні зобов`язання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість, відтак дана заборгованість підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача.
Колегія суддів не в повній міріпогоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
 
Судом встановлено, що 14.03.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» було укладено договір позики № 6856126, відповідно до умов позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на узгоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с. 26).
В п. 2 договору позики визначено суму позики - 7500 грн., дата надання позики - 14.03.2020, дата повернення позики - 13.04.2020, базова процентна ставка/день - 1,60 %, розмір процентів акційних у день - 0,96 %, розмір процентів на прострочену позику у день - 2,70 %, розмір процентів на позику річний - 350,40 %, розмір процентів на прострочену позику річний - 985,50 %, вартість позики за весь строк, на який видано позику, у % - 28,80 %, вартість позики за весь строк, на який видано позику, у грн.. - 2 160,00 грн., загальна вартість позики та процентів, у грн. - 9666,00 грн. 
            Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, та  випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку (п. 3 договору).
Згідно з п. 4. Договору позики, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що: 
4.1. Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit/ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
4.2. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів к позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit/ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору його зрозумілі.
4.3. Позичальник надав дозвіл позикодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, забезпечення виконання сторонами зобов`язань за цим договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент персональних даних позичальника та інформації про укладення і виконання цього договору в будь-якій формі будь-яким третім особам з метою захисту прав та інтересів позикодавця та повного виконання зобов`язань за цим договором, а також на відступлення прав вимоги за цим договором; при цьому без особистого повідомлення позичальника про таку обробку, передачу чи відступлення.
4.4. Позичальник надав позикодавцю (та його довіреним особам) дозвіл телефонувати та направляти йому інформаційні повідомлення, претензії, вимоги про сплату, та використовувати для цього будь-які доступні канали зв`язку з позичальником, включаючи телефон, аканти, соцмережі, електронну пошту, і т.д.
Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 5 договору).
Договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6,627 ЦК України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором (п. 6 договору).
Зміна або припинення в односторонньому порядку договірних зобов`язань повністю чи частково, а також одностороння відмова від їх виконання, не допускаються, якщо інше не встановлено законом чи Правилами (п. 7 договору).
Позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежну виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього договору, Правил та чинного законодавства (а.с. 8).
Місцем виконання цього договору є місцезнаходження позикодавця. Претензії приймаються за адресою позикодавця (п. 9 договору).
Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору (п. 10 договору).
Договір позики № 6856126 від 14.03.2020 року підписано електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 6PAJK0H5e (а.с. 26).
ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», 14.03.2020 року було здійснено переказ грошових коштів в сумі 7 500,00 грн. за номером платіжною картки № НОМЕР_1 . Номер платежу НОМЕР_2 (а.с. 23).
01.04.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується відступити ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Сіроко Фінанс» такі права вимоги та сплатити ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с. 34-40).
Відповідно до п. 2.1.3 даного договору перехід від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс» прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого ТОВ «Сіроко Фінанс» стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс» прав вимоги.
На підтвердження факту переходу прав вимоги за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року, укладеним з відповідачкою ОСОБА_1 , позивачем надано витяг з реєстру прав вимог № 016-010421, за яким перейшло право вимоги за договором № 6856126 від 14.03.2020 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 сума заборгованості за тілом 6 479,84 грн., залишок заборгованості по процентам за користування 12 440,99 грн. Загальна сума заборгованості 18 920,83 грн. (а.с. 48).
05.02.2024 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20240205/2, згідно умов якого, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату у передбачений договором спосіб, а ТОВ «Сіроко Фінанс» відступає ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 49-56).
Відповідно до п. 2.1.3 даного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до фактора прав вимоги.
На підтвердження факту переходу прав вимоги за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року, укладеним з відповідачкою ОСОБА_1 , позивачем надано витяг з реєстру прав вимог № 20240205/2, за яким перейшло право вимоги за договором № 6856126 від 14.03.2020 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 сума заборгованості за тілом 6 479,84 грн., залишок заборгованості по процентам за користування 12 440,99 грн. Загальна сума заборгованості 18 920,83 грн. (а.с. 16).
Листом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» повідомило ОСОБА_1 про зміну кредитора з ТОВ «Сіроко Фінанс» на ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та необхідність негайно сплатити борг за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року в сумі 18 920,83 грн.(а.с. 21).
Крім того, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на адресу ОСОБА_1 надіслало досудову вимогу про необхідність сплатити борг за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року в сумі 18 920,83 грн. (а.с. 22).
Згідно з детальним розрахунком заборгованості (виписка з особового рахунку) ОСОБА_1 , станом на 31.07.2024 року за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року у ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 22 337,30 грн., з яких: залишок заборгованості за тілом  - 6 479,84 грн., залишок заборгованості по процентам за користування позикою - 12 440,99 грн., заборгованість за пенею - 0 грн., інфляційне збільшення - 3 416,47 грн. (а.с. 11).
 
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, з матеріалів справи вбачається, що 14.03.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» було укладено договір позики № 6856126, відповідно до умов позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на узгоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с. 26).
В п. 2 договору позики визначено суму позики - 7500 грн., дата надання позики - 14.03.2020, дата повернення позики - 13.04.2020, базова процентна ставка/день - 1,60 %, розмір процентів акційних у день - 0,96 %, розмір процентів на прострочену позику у день - 2,70 %, розмір процентів на позику річний - 350,40 %, розмір процентів на прострочену позику річний - 985,50 %, вартість позики за весь строк, на який видано позику, у % - 28,80 %, вартість позики за весь строк, на який видано позику, у грн.. - 2 160,00 грн., загальна вартість позики та процентів, у грн. - 9666,00 грн. 
            Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, та  випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку (п. 3 договору).
Згідно з п. 4. Договору позики, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що: 
4.1. Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit/ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
4.2. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів к позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit/ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору його зрозумілі.
4.3. Позичальник надав дозвіл позикодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, забезпечення виконання сторонами зобов`язань за цим договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент персональних даних позичальника та інформації про укладення і виконання цього договору в будь-якій формі будь-яким третім особам з метою захисту прав та інтересів позикодавця та повного виконання зобов`язань за цим договором, а також на відступлення прав вимоги за цим договором; при цьому без особистого повідомлення позичальника про таку обробку, передачу чи відступлення.
4.4. Позичальник надав позикодавцю (та його довіреним особам) дозвіл телефонувати та направляти йому інформаційні повідомлення, претензії, вимоги про сплату, та використовувати для цього будь-які доступні канали зв`язку з позичальником, включаючи телефон, аканти, соцмережі, електронну пошту, і т.д.
Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 5 договору).
Договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6,627 ЦК України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором (п. 6 договору).
Зміна або припинення в односторонньому порядку договірних зобов`язань повністю чи частково, а також одностороння відмова від їх виконання, не допускаються, якщо інше не встановлено законом чи Правилами (п. 7 договору).
Позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежну виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього договору, Правил та чинного законодавства (а.с. 8).
Місцем виконання цього договору є місцезнаходження позикодавця. Претензії приймаються за адресою позикодавця (п. 9 договору).
Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору (п. 10 договору).
Вказаний договір підписано електронним підписом позичальникаОСОБА_1 , відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 6PAJK0H5e (а.с. 26).
ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018року, укладеного між компанією та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», 14.03.2020 року було здійснено переказ грошових коштів в сумі 7 500,00 грн. за номером платіжною картки № НОМЕР_1 . Номер платежу 6371979819575857382897726 (а.с. 23).
Враховуючи викладене, відповідач уклав із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6PAJK0H5e), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
При цьому, відповідачем не спростовано факту укладення з Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вказаного договору позики та не спростовано факту отримання за договором позики грошових коштів в розмірі 7 500 грн. шляхом переказу на картковий рахунок.
Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року, позивач посилався на те, що набув право вимоги за вказаним договором позики на підставі договорів факторингу № 016-010421 від 01.04.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та договору факторингу № 20240205/2 від 05.02.2024.
У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
З матеріалів справи вбачається, що 4.3. спірного договору позику визначено, що позичальник надав дозвіл позикодавцю, зокрема, на відступлення прав вимоги за цим договором; при цьому без особистого повідомлення позичальника про чи відступлення (а.с. 26).
01.04.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується відступити ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Сіроко Фінанс» такі права вимоги та сплатити ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с. 34-40).
Відповідно до п. 2.1.3 даного договору перехід від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс» прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого ТОВ «Сіроко Фінанс» стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс» прав вимоги.
На підтвердження факту переходу прав вимоги за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року, укладеним з відповідачкою ОСОБА_1 , позивачем надано витяг з реєстру прав вимог № 016-010421, за яким перейшло право вимоги за договором № 6856126 від 14.03.2020 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 сума заборгованості за тілом 6 479,84 грн., залишок заборгованості по процентам за користування 12 440,99 грн. Загальна сума заборгованості 18 920,83 грн. (а.с. 48).
05.02.2024 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20240205/2, згідно умов якого, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату у передбачений договором спосіб, а ТОВ «Сіроко Фінанс» відступає ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 49-56).
Відповідно до п. 2.1.3 даного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до фактора прав вимоги.
На підтвердження факту переходу прав вимоги за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року, укладеним з відповідачкою ОСОБА_1 , позивачем надано витяг з реєстру прав вимог № 20240205/2, за яким перейшло право вимоги за договором № 6856126 від 14.03.2020 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 сума заборгованості за тілом 6 479,84 грн., залишок заборгованості по процентам за користування 12 440,99 грн. Загальна сума заборгованості 18 920,83 грн. (а.с. 16).
Враховуючи викладене, позивачем доведено факт переходу до нього право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики  № 6856126 від 14.03.2020 року за договором факторингу № 20240205/2 від 05.02.2024 року.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач просив стягнути заборгованість за основним боргом, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та інфляційне збільшення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. 
Зі змісту договору позики № 6856126 від 14.03.2020 року видно, що строк позики (строк договору) становить 30 днів - до 13.04.2020 року (а.с. 26).
З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним.
Відтак, нарахування процентів за користування кредитними коштами за договором позики здійснюється лише до 13.04.2020 року включно.
Так, з матеріалів справи вбачається, що з 14.03.2020 року по 10.04.2020 року відповідач не вносила коштів на погашення кредиту, відтак, їй нараховувались відсотки в розмірі 0,96 %/день на суму боргу 7 500 грн. 
При цьому, 10 квітня 2020 року відповідач внесла 3000 грн. на погашення заборгованості за спірним договором позики, з яких 984 грн. було враховано в заборгованість за тілом кредиту та 2016,00 грн. в заборгованість аз відсотками.
 З 11.04.2020 року по 13.04.2020 року відповідач не вносила коштів на погашення заборгованості, відтак, їй нараховувались відсотки в розмірі 0,96 %/день на суму боргу 6 516 грн. (а.с. 27-28).
Відтак, загальна заборгованість відповідачки станом на 13.04.2020 року становить 6 516 грн.  - заборгованість за тілом, 187,65 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Загалом - 6 703,65 грн.
В апеляційній скарзі апелянт вказувала, що чоловік відповідача був залучений до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання завдань по захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи, тому на відповідачку поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відтак, заявлені вимоги банку щодо нарахування процентів за кредитними коштами, пені, а також штрафних санкцій за вказаний період є такими, що не відповідають вимогам Закону. До скаржниці не може бути застосовано штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також наявні підстави для звільнення від обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2022 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 152).
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 від 11 травня 2023 року ОСОБА_4 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 154).
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України від 11.09.2024 року, ОСОБА_4 в період з 06.07.2022 року по 26.08.2022, з 26.08.2022 по 08.12.2022, з 23.12.2022 по 24.12.2023, з 11.01.2024 по 08.09.2024 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України (а.с.153).
Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що нарахування процентів за користування кредитом за спірним договором позики, колегія суддів визнала обґрунтованим за період з 14.03.2020 року до 13.04.2020 року, 
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону чинного на час нарахування заборгованості за процентами), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Отже, на вказаний  період норми закону передбачали відповідну пільгу лише для військовослужбовців, шлюб відповідачкою був укладений 27 травня 2022 року, отже на відповідачку не розповсюджувались пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 2459-IX від 27.07.2022 та в редакції Законів № 3621-IX від 21.03.2024,  № 3633-IX від 11.04.2024), відтак, вказані доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відхилив як необґрунтовані.
Також, колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 здійснювала погашення за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року поза межами строку дії договору, а саме 05.05.2020 року на суму 1 600 грн., 28.05.2020 року на суму 1000 грн., 13.06.2020 року на суму 1426 грн., 12.07.2020 року на суму 1803,99 грн., 31.07.2020 року на суму 1 120,00 грн. Загалом 6 950,04 грн. (а.с. 27).
Відтак, вказані кошти колегія суддів враховує в погашення заборгованості за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність заборгованості у відповідача за договором за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Звертаючись з позовними вимогами, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» просило також стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 14.04.2020 до 23.02.2022 року в розмірі 3 416,47 грн. на суму заборгованості в розмірі 18 920,83 грн.
Однак, колегія суддів вважає вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 14.04.2020 до 23.02.2022 року в розмірі 3 416,47 грн. необґрунтованими, оскільки згідно п. 2.1.3. умов договору факторингу № 20240205/2 від 05 лютого 2024 року, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до фактора прав вимоги.
Згідно з витягом з реєстру прав вимог № 20240205/2, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» перейшло право за договором № 6856126 від 14.03.2020 року до ОСОБА_1 в загальній сумі заборгованості 18 920,83 грн., з яких сума заборгованості за тілом 6 479,84 грн., залишок заборгованості по процентам за користування 12 440,99 грн. (а.с. 16).
Тобто, умовами договору факторингу не передбачено, що до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» перейшло право вимоги на суму 3 416,47 грн. - інфляційні втрати, нараховані за період з 14.04.2020 до 23.02.2022 року.
Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідачки інфляційних витрат у розмірі 3 416,47 грн.
Враховуючи викладене, та з огляду на те, що у відповідачки відсутня заборгованість за договором позики № 6856126 від 14.03.2020 року, а також відсутні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 3 416,47 грн., колегія суддів приходить про відсутність підстав для задоволення позову.
            Отже, судове рішення районного суду з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, необхідно скасувати із ухваленням нового судового рішення по суті заявлених позовних вимог про відмову у задоволенні позову.
 
Щодо судових витрат.
 
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та витрат на правничу допомогу відсутні.
Однак, на підставі ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути 3 663,60 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.
 
З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись ст. 367, п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2024 року - скасувати, ухвалити нове рішення.
Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (код ЄДРПОУ 42655697) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 )- 3 663,60 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          О.В. Борисова

В.М. Ратнікова