Справа № 308/13136/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 

02.05.2025                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Геревича М.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
       Відповідно до постанови суду, - 04.08.2024 о 23 год. 17 хв. в м. Ужгороді по вул. Чорновола, 45, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки з використанням спеціального технічного приладу «Drager», що зафіксовано за допомогою нагрудних реєстраторів працівників поліції. Дії ОСОБА_1 за порушення п. 2.9«а» Правил дорожнього руху (далі - ПДР) кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
       Не погоджуючись з даною постановою захисник Геревич М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що останнє калібрування приладу Драгер, яким проводилося тестування, здійснено 02.11.2023. Згідно підпункту 7.1 п.7 («Технічне обслуговування») та п.10 («Технічні дані») Інструкції визначено необхідність проведення калібрування алкотестера Драгер 6820 періодичністю «кожні шість місяців», таким чином, скільки з моменту останнього калібрування пройшло більше 6 місяців, то результат такого огляду не є належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому роздруківка із зафіксованим результатами огляду – не може бути допустимим доказом. Крім того зазначає, що згідно долучених файлів не вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені якісь ознаки алкогольного сп`яніння. Вказує, що зупинка транспортного засобу була незаконною, тому наявний в справі протокол про адмінправопорушення, за наслідком незаконної зупинки ТЗ, як і всі інші докази, є недопустимими. Зазначає, що наявні у справі докази є неналежними, недопустимими, сумнівними та не є достатніми для встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , тому провадження у цій справі слід закрити з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  та її захисника – адвоката Геревича М.М., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останні належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи вже відкладався, у зв`язку з їх неявкою до суду. Заяви про відкладення розгляду справи не надходили.
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі  ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Геревича М.М., враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки. 

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 

При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно – правових актів.
Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №564295 від 04.08.2024 слідує, що 04.08.2024 о 23 год. 17 хв. в м. Ужгороді по вул. Чорновола, 45, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки з використанням спеціального технічного приладу «Drager», що зафіксовано за допомогою нагрудних реєстраторів працівників поліції, чим порушила вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. Своїми підписами в протоколі ОСОБА_1 підтвердила, що права та обов`язки їй роз`яснені, зі змістом протоколу ознайомлена, однак пояснення не надала.
       Незважаючи на заперечення стороною захисту вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, її вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №564295 від 04.08.2024, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; чеком з спеціального технічного засобу «Drager» від 04.08.2024, якими встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння – 1,34 ‰; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2756658 від 04.08.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП; розпискою про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 ; відеозаписом на DVD-R диску з якого вбачається, що при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , поліцейськими виявлено в останньої ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння та місці зупинки транспортного засобу за допомогою використанні приладу «Drager» або в закладі охорони здоров`я чи відмовитись від проходження огляду. Вона погодилася пройти огляд на стан сп`яніння за місці зупинки. Крім того, роз`яснено їй право не погодитись із результати тестування, проведеного на місці. Надалі, ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, яким встановлено, що така перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат 1,34‰. ОСОБА_1 зазначила, що згодна з результатом алкотестера. Поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 , що відносно неї буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, роз`яснено її права згідно ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та запропоновано надати пояснення. Після цього, ОСОБА_1 було зачитано протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, який було нею підписано та вручено один примірник, та іншими матеріалами справи.
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами апелянта, який категорично заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , яка реалізувала своє право керувати транспортним засобом, фактично погодилася нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно зі встановленими в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські були упереджені при проведенні тестування та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що до апеляційної скарги сторона захисту не приєднала жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейський діяв всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування, при проведенні тестування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодилася із законністю дій працівників поліції.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.
       Щодо тверджень захисника про визнання чеку приладу «Drager 6820» неналежним доказом з приводу його перевірки, необхідно зазначити наступне.
       З «Інструкції з експлуатації газоаналізатора «Alcotest Drager» умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», яким передбачено, що прилад має-проходити калібрування кожні шість місяців.
       Відповідно до ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.
       Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
       Згідно п. 23 «Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці», затвердженого Постановою КМУ від 04.06.2015 № 374 та пп.5) ч.1 ст. 3 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» газоаналізатори відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, оскільки використовуються у сфері контролю безпеки дорожнього руху.
       Відповідно до положень Національного стандарту України «Загальні вимоги до компетентності випробувальних та калібрувальних лабораторій», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України №375 від 27.12.2006, калібрувальні лабораторії повинні відповідати вимогам цього стандарту та пройти акредитацію (атестацію) й мати відповідний сертифікат.
       Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, а тому газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 N 1747 і становить 1 рік.
       Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
       Останнє калібрування приладу «Drager «Alcotest 6820» №AАР564295 було проведено 02.11.2023, станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, а саме: 04.08.2024, інтервал калібрування даного приладу не закінчився – 1 рік не пройшов.
       Таким чином, враховуючи вище наведене, вказаний газоаналізатор, яким проводився огляд ОСОБА_1 відповідає вимогам чинного законодавства, тому апеляційний суд відхиляє доводи про визнання чеку приладу «Drager 6820» неналежним доказом з приводу його перевірки.
       Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, доданий до матеріалів справи є фрагментарним, апеляційний суд відхиляє, оскільки на наявному в матеріалах справи відеозаписі зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
       Щодо тверджень захисника, що зупинка транспортного засобу була незаконною, тому наявний в справі протокол про адмінправопорушення, за наслідком незаконної зупинки транспортного засобу, як і всі інші докази, є недопустимими, то такі не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено причину зупинки, зокрема: несправний технічний стан автомобіля (не світилася фара в темну пору доби).
       Разом з тим, факт зупинки та керування ОСОБА_1 визнала особисто, зокрема, погодилася з постановою серії ЕНА №2756658 від 04.08.2024 про накладення на неї адміністративного стягнення в сумі 680 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, за що особисто поставила підпис, тобто визнала, що керувала вказаним транспортним засобом, а тому доводи в цій частині повністю спростовуються.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав правильну об`єктивну оцінку.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги адвоката Геревича М.М. зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як штраф, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що її дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.
Застосований судом першої інстанції до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нею аналогічних правопорушень.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та її винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість постанови суду є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Геревича М.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

        Суддя Т.Ю. Бисага