ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1500/25 Справа № 208/13970/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С.М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 травня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, накладено стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 170,00 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:
захисника                                Гергель К.О.,
представника потерпілої                Єсіпової К.В.,
        
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року 03 листопада 2024 року о 21:50 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини, а саме виражався нецензурною лайкою в її адресу, чим мала бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки сторона захисту ознайомилася з матеріалами 17 лютого 2025 року, а первісну апеляційну скаргу було подано 24 лютого 2025 року, по суті просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги наголошує на тому, що не визнає свою провину, оскільки не вчиняв жодних дій, спрямованих на вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини. Вказує на те, що факт вчинення домашнього насильства не знаходить свого підтвердження у матеріалах справи, зокрема на долученому відеозаписі. Звертає увагу на те, що лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення насильства в розумінні ст.173-2 КУпАП та ЗУ “Про запобігання та протидію домашньому насильству”.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та представника потерпілої, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
       Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 16 січня 2025 року. З матеріалів справи слідує, що первісна апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 24 лютого 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що з текстом оскаржуваної постанови сторона захисту ознайомилася 17 лютого 2025 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного що приймається в конкретній справі. У постанові судді повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.
Статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Положеннями п. 14 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначено, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи
Так, сутність інкримінованого правопорушення, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №641234 від 03 листопада 2024 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягала у тому, що 03 листопада 2024 року о 21:50 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини, а саме виражався нецензурною лайкою в її адресу, чим мала бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.
Протокол було складено за наслідками подання ОСОБА_2 заяви до органів поліції, в якій остання повідомила, що її чоловік не пускав її до будинку, виражався на її адресу нецензурною лайкою.
Відповідно до письмових пояснень самого ОСОБА_1 03 листопада 2024 року о 22:00 год. він приїхав за адресою: АДРЕСА_2 та побачив у вікні своєї квартири дітей, які перебували самі на балконі. Протягом декількох хвилин приїхала дружина ОСОБА_2 , яка побачивши його почала тікати та зачинилася у автомобілі. Через деякий час, повернувшись до вказаного будинку, він побачив співробітників поліції, яких попрохав про допомогу, внаслідок того, що дружина не виконує свої батьківські обов`язки.
Під час перегляду відеозапису, який долучений до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 намагався спілкуватися з колишньою дружиною з приводу того, з ким залишилися малолітні діти, однак жодних нецензурних висловлювань в адрес останньої не було зафіксовано. 
Інші докази в матеріалах провадження відсутні. У межах розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою винуватість категорично заперечував, вказуючи, що інкримінованих йому дій не вчиняв.
Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в матеріалах справи, окрім показань самої потерпілої ОСОБА_2 , яка є заінтересованою особою, відсутні будь-які докази на підтвердження фактичних обставин, зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Зважаючи на наявність конфліктних відносин між ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 , висновок про винуватість ОСОБА_1 не може грунтуватися виключно на показаннях потерпілої ОСОБА_2 , за відсутності будь-яких інших об`єктивних доказів.
Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність за стандартом поза розумним сумнівом наявності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а відтак і про відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зважаючи на викладене, вважаю за необхідне постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

                                               ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — задовольнити.
Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП — скасувати.
       Винести нову постанову, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот