12.05.25
22-ц/812/816/25

Єдиний унікальний номер судової справи 473/1538/20 Головуючий суду першої інстанції Ротар М.М.
Провадження № 22-ц/812/816/25 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В. 

Постанова 
Іменем України 

12 травня 2025 року                                 м. Миколаїв Справа № 473/1538/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – судді Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,
за участю представника прокуратури Волкожа С.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник – адвокат Зінченко Андрій Ігорович, на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Ротар М.М., в залі судового засідання в місті Вознесенську Миколаївської області, за заявою Першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

19 березня 2025 року Перший заступник керівника Миколаївської обласної прокуратури звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Доводи заяви обґрунтовано тим, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року у справі №473/1538/20, яке набрало законної сили, задоволено позов Миколаївської обласної прокуратури та повернуто у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 19,6629 га з кадастровим номером 4822080800:01:000:0037, розташовану в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.
Проте, виконавчий лист на виконання вказаного рішення в частині повернення земельної ділянки у власність держави міськрайонним судом не видано, листом від 17 вересня 2024 року повідомлено, що вказане рішення суду не передбачає заходів примусового виконання, отже підстави для видачі виконавчого листа в цій частині відсутні.
З метою вирішення питання про видачу зазначеного виконавчого документу обласною прокуратурою 11 жовтня 2024 року подано до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області заяву про роз`яснення судового рішення, а 16 січня 2025 року – апеляційну скаргу на ухвалу про відмову у задоволенні такої заяви.
У постанові від 25 лютого 2025 року у справі №473/1538/20 Миколаївський апеляційний суд зазначив, що рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року в частині повернення земельної ділянки підлягає примусовому виконанню.
Тільки з урахуванням вказаних висновків апеляційного суду, Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, 06 березня 2025 року видано виконавчий лист у справі №473/1538/20 про повернення земельної ділянки у власність держави. 
Посилаючись на те, що відсутність у прокурора та стягувача відповідного виконавчого листа є поважною причиною пропуску встановленого законодавством строку для його звернення до примусового виконання, прокурор просив визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виданого виконавчого листа та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виданого виконавчого листа.
Заперечуючи проти заяви прокурора, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Зінченко А.І., посилалася, як на недоведеність поважності причин пропуску строку, так і відсутність процесуальної необхідності, зв`язку з поданою нею заявою до Миколаївської обласної державної адміністрації про бажання добровільно виконати рішення суду.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2025 року заяву задоволено. 
Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від 06 березня 2025 року у справі №473/1538/20 за позовом прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Вознесенської районної державної адміністрації миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, ОСОБА_1 , Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі, визнання незаконним та скасування наказу, скасування запису у Державному реєстрі речових прав, повернення земельної ділянки.
Задовольняючи заяву прокурора, суд першої інстанції вважав причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними, а заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки на час отримання виконавчого листа строк пред`явлення до виконання виконавчого листа пропущений.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Зінченка А.І., подала апеляційну скаргу, де посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали та порушення національного закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просила її скасувати.
Скаргу обґрунтувала невідповідністю висновків суду першої інстанції нормам процесуального права та ігноруванням наданих нею заперечень.
Від Миколаївської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У відзиві Миколаївська обласна прокуратура зазначала, що оскаржувана ухвала суду є повністю обґрунтованою та законною.
На день слухання справи від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року у справі №473/1538/20, яке набрало законної сили 21 червня 2024 року, задоволено позов Миколаївської обласної прокуратури, зокрема повернуто у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 19,6629 га з кадастровим номером 4822080800:01:000:0037, розташовану в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (т.4 а.с.162-170).
На виконання вищезазначеного рішення в частині повернення земельної ділянки у власність держави в особі Миколаївської обласної адміністрації Миколаївської області Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області виконавчий лист не видано, листом від 17 вересня 2024 року №473/1538/20/12447/24 Миколаївську обласну прокуратуру повідомлено, що вказане рішення суду не передбачає заходів примусового виконання, отже підстави для видачі виконавчого листа у цій частині відсутні (т. 4 а.с. 196, 198).
З метою вирішення питання про видачу зазначеного виконавчого документу Миколаївською обласною прокуратурою 11 жовтня 2024 року подано до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області заяву про роз`яснення судового рішення, а 16 січня 2025 року – апеляційну скаргу на ухвалу про відмову у задоволенні такої заяви.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, у задоволенні заяви Миколаївської обласної прокуратури про роз`яснення рішення у вищезазначеній частині відмовлено. 
Залишаючи без змін ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 січня 2025 року, апеляційний суд в мотивувальній частині судового рішення зазначив, що рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року в частині повернення земельної ділянки підлягає примусовому виконанню. 
У зв`язку з тим, виконавчий лист прокурор отримав 06 березня 2025 року.
До письмових пояснень ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , поданих до суду першої інстанції, додала заяву до Миколаївської обласної державної адміністрації про її бажання добровільно здійснити виконання судового рішення від 22 травня 2024 року.
Статтею 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк ( частина 3 статті 433 ЦПК України).
За приписами частини 1 статті 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року№ 1404-VIII (далі -Закон № 1404-VIII) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Частинами 1-2 статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Таким чином, строк для виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року складає три місяці та обрахування такого строку починається з наступного дня після набрання рішенням законної сили, а відтак строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цій справі складає з 22 червня 2024 року по 22 вересня 2024 року.
За встановленими обставинами представник прокуратури двічі звертався до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області із заявами про видачу виконавчого листа в частині повернення у власність держави земельної ділянки 05 серпня та 16 вересня 2024 року, тобто в межах строку, визначеного статтею 12 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до частини 6 статті 12 Закону № 1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущений ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство.
В заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання заявник єдиною причиною пропуску такого строку зазначає відсутність у прокурора та стягувача відповідного виконавчого листа через відмову суду у його видачі.
Колегі я суддів вважає, що факт невидачі судом виконавчого листа, вплинуло на перебіг строків, протягом яких стягувач мав право пред`явити до органів виконавчої служби виконавчого листа до виконання, з огляду на те, що стягувач своєчасно в визначені законом строки звернутися до суду із заявою про видачу виконавчого листа.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що стягувач довів поважність причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу для виконання.
Звернення ОСОБА_1 до Миколаївської обласної державної адміністрації з пропозицією добровільно здійснити виконання судового рішення від 22 травня 2024 року, не заслуговують на увагу, оскільки не є підставою для відмови у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. 
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду з якими не погоджується скаржник.
Доказів, які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.
Порушень судом норм матеріального та процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
У відповідності статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                        Н.В. Самчишина        

Судді:                                                                        В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова 

Повна постанова складена 12 травня 2025 року.