Справа № 161/1277/25  Провадження №33/802/292/25 	Головуючий у 1 інстанції:Ковтуненко В. В. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із нього на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.
Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки його захисник пропустив строк на апеляційне оскарження і судом апеляційної інстанції було відмовлено у прийнятті його апеляційної скарги. 
Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.
У своєму клопотанні апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи його тим, що його захисник пропустив строк на апеляційне оскарження і судом апеляційної інстанції було відмовлено у прийнятті його апеляційної скарги.
Однак, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.
Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.
27 лютого 2025 року під час розгляду справи у Луцькому міськрайонному суді Волинської області захисник ОСОБА_1 - адвокат Клубук О.П. був присутній, що підтверджується оскаржуваною постановою (а.с.23-24). 
В ході судового розгляду захисник надав пояснення та просив закрити провадження у справі (а.с.23).
В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 10 березня 2025 року (з урахуванням неробочих днів). 
Апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року  ОСОБА_1  подав лише 10 квітня 2025 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції місцевого суду на апеляційній скарзі та клопотанні, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 10 березня 2025 року (з урахуванням неробочих днів).
Отже, ОСОБА_1 на місяць пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що в даній справі захисником Клубуком О.П. вже подалась апеляційна скарга на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 (а.с.32-33).
Проте, постановою Волинського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, оскільки апеляційним судом відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження. 
Тому доводи клопотання про те, що захисник пропустив строк на апеляційне оскарження і судом апеляційної інстанції було відмовлено у прийнятті його апеляційної скарги не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП та матеріалам даної справи, оскільки захисник Лесика С.П. був присутній під час розгляду справи та проголошення оскаржуваної постанови (а.с.23-24).
Будь-яких інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянтом у клопотанні не зазначено.
Отже, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та повністю спростовуються матеріалами справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає. 
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року щодо нього та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року щодо нього – відмовити.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                  В.П. Денісов