ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/271/25 Справа № 704/1406/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП   	Головуючий у І інстанції Москаленко І. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ   

02 травня 2025 року                                                                  м. Черкаси   

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 31 січня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.
Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.
ВСТАНОВИВ
З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 02 грудня 2024 року, близько 15 год. 53 хв. керував скутером Хонда діо 62, б/н, по вул. Вокзальній, 2, м. Тальне в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження по справі.
У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження, яке подано 09 квітня 2025 року посилається на те, що через неналежне повідомлення про час та дату розгляду справи він не був присутнім у судовому засіданні. Копію оскаржуваної постанови отримав лише 09 квітня 2025 року після заяви, поданої його захисником.
Вважає вищевказану постанову незаконною та такою, яка винесена з порушенням вимог матеріального права та процесуального законодавства без дослідження та оцінки усіх істотних та фактичних обставин справи.
Зазначає, що через неналежне повідомлення про час та дату розгляду справи він не був присутнім у судовому засіданні, чим було порушено його право на захист.
Стверджує, що 16 січня 2025 року на адресу його проживання направлено судову повістку. Однак вищевказану поштову кореспонденцію він особисто не отримав і вона була повернута до Тальнівського районного суду Черкаської області. Повідомлення Тальнівського відділення Укрпоши повернулось до районного суду 31 січня 2025 року Таким чином, суду було достеменно відомо, що він не отримав повістку до суду і йому не відомо про час і дату розгляду справи. Однак в постанові зазначено, що він був належним чином повідомлений про час та дату.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 02 грудня 2024 року судом не визнано належним та допустимим доказом. По цій причині матеріали справи було направлено на доопрацювання. Після доопрацювання протокол від 04 січня 2025 року, який апелянтом особисто не було підписано, знову був направлений до суду першої інстанції.
Наполягає на тому, що до матеріалів справи долучені письмові докази з явними ознаками фальсифікації. Доказами цього є той факт, що сама подія мала місце 02 грудня 2024 року, у той же час в якості доказу долучено протокол про адміністративне правопорушення від 04 січня 2025 року, який він не підписав. Крім того він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак працівниками поліції йому не було запропоновано пройти такий огляд та не роз`яснено йому його права.
Вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи було проігноровано вимоги ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддею було дотримано.
У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212821 від 04 січня 2025 року, в якому зазначені обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначена суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.
Результатами огляду на стан сп`яніння – роздруківкою алкотестера Драгер про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння – 1.30 ‰.
Актом огляду на стан сп`яніння, з якого вбачається, що водій погодився із вказаним результатом, що підтверджується його підписом.
Також судом першої інстанції наданий аналіз відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, в ході перегляду якого встановлено, що при проведенні огляду водія на стан сп`яніння на місці працівниками поліції було повністю дотримано законодавчих вимог проведення такої процедури.
Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У цій справі апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 04 січня 2025 року. Захисниця Діхтяренко М.В. уперше ознайомилась зі змістом цього протоколу та долучених до нього документів 09 квітня 2025 року.
Утім сторона захисту до часу апеляційного перегляду не вжила будь-яких заходів на доведення своєї позиції щодо не підписання ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема шляхом звернення до органу досудового розслідування про вчинення працівниками поліції кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, та в ході проведення досудового розслідування за цієї заявою - почеркознавчої експертизи, з метою встановлення справжності підпису особи.
Отже у даному випадку відсутні об`єктивні дані, що протокол про адміністративне правопорушення, складений після повернення суддею матеріалів справи на доопрацювання, підписала інша особа.
Частина ч. 4 статті 256 КУпАП передбачає обов`язок особи, що складає такий протокол, роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.
У цій справі апеляційний суд виходить з того, що наведене апелянтом порушення права на захист не призвело до отримання доказів, в апеляційній скарзі не порушується питання про додержання гарантій справедливого розгляду обвинувачення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що норми закону, наведені апелянтом, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що коли сторона вимагає скасування судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження. 
У цій справі апеляційним судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.
Разом з тим, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції приймала участь захисниця Діхтяренко М.В., надавала відповідні доводи щодо заперечення винуватості ОСОБА_1 та підстав для закриття справи, котрі були розглянуті апеляційним судом. 
За таких обставин апеляційній суд не вбачає порушення права на захист ОСОБА_1 , яке могло бути підставою для скасування судового рішення.
Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його захисниці Діхтяренко М.В.
Апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного перегляду за безпосередньої участі захисниці Діхтяренко М.В., було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.
Разом з тим під час перевірки доводів апеляційної скарги не встановлено підстав для закриття справи. 
Отже розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисниці Діхтяренко М.В. у цьому випадку не є безумовною підставою для скасування постанови судді. 
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП
ПОСТАНОВИВ

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 31 січня 2025 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 31 січня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    В.Ф. Люклянчук