ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/23061/24	Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я. 	
Провадження № 33/817/145/25 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 р. м.Тернопіль
Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
       з участю захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Трачук З.І.
       розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, ОСОБА_1 14.10.2024 о 23 год. 28 хв. в м. Тернополі по вул. Торговиця, 7 керував транспортним засобом «Volkswagen Phaeton», р.н. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння №634 від 14.10.2024 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР.

       В апеляційній скарзі особа, яку притягнуту до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вважає постанову суду першої інстанції незаконною і необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не враховано того факту, що огляд на встановлення факту сп`яніння проводився поверхнево, без проведення належного дослідження; не надано доказів сертифікату відповідності на прилад; не зазначено назву діагностичного приладу; дати та час направлення на проведення огляду, його проведення не відповідають даті та часу вчинення правопорушення та суперечать таким доказам як відеофіксація.
       Зазначає, що у справі відсутні належні і допустимі докази, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, оскільки суд першої інстанції усупереч ст. 245 КУпАП не дослідив письмових даних, які вважав беззаперечними доказами.
       Вказує, що в порушення вимог чинного законодавства, працівниками патрульної поліції не роз`яснено ОСОБА_1 прав та наслідків, які настануть у разі проходження огляду чи відмови проходити огляд на стан сп`яніння. Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені ст.268 КУпАП, які працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та інших адміністративних матеріалів не були оголошені та роз`яснені. 
       Зазначає, що висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння був зроблений з порушенням “Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду” затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року №1103, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ та МВС №1452/735 від 09.11.2015, а відтак, результати огляду на стан наркотичного сп`яніння вважаються недійсними в силу положень частини 5 статті 266 КУпАП. 
       Апелянт стверджує, що оскільки лабораторні дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан наркотичного сп`яніння, не проводились, то лікар не мав права встановлювати ОСОБА_1 діагноз, вносити цей діагноз до акта медичного огляду та на його підставі видавати висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №634 від 14.10.2024.
       Крім того, в порушення вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП фіксація огляду лікарем має фрагментарний характер, а дослідження біологічного матеріалу проводилось не в присутності поліцейського, який доставив особу на огляд, що підтверджується відеозаписом, наявним в матеріалах справи.
       Вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм Правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; зупинити виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року до закінчення розгляду апеляційної скарги у даній справі. 
       Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин, так як копію оскаржуваної постанови одержав після ознайомлення захисника з матеріалами справи 13.02.2025 року.

       Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката Трачук З.І., яка повністю підтримала подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 р. і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
       Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови у справі про адміністративне правоопрушення протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.
       В матеріалах справи відсутні відомості про вручення або направлення копії постанови суду від 03.12.2024 року ОСОБА_1 .
       Натомість, в матеріалах справи наявна інформація про укладення ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги з адвокатом Трачук З.І. 07.02.2025 р. та ознайомлення з матеріалами справи захисником особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності 13.02.2025 р.
       Апеляційна скарга подана 24 лютого 2025 року.
       Апеляційний суд враховує, що строк виконання процесуальних дій може бути поновлений в тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.
       Поважними причинами є ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
       Такими поважними причинами може бути необізнаність заінтересованих осіб про мотиви прийнятого судом рішення, що є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження за відповідним клопотанням. 
       За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.
       Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
       З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
       Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
       Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який зроблено на підставі наявних у матеріалах справи доказах, не відповідає фактичним обставинам справи.
       Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №150872 від 15.10.2024 року ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Phaeton», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Тернопіль по вул. Торговиця, 7 перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння.
       Разом з тим, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може слугувати достатнім доказом наявності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
        Як на факт перебування в стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , суд послався на наявний в матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2024, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

       Так, згідно положень п.п.7, 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858 (надалі Інструкція), проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.         Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
       При цьому, відповідно до вимог п.10 Порядку
направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 ( в редакції ПКМУ №690 від 13 червня 2024 року) (надалі Порядок) огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням. 
       Як вбачається із матеріалів справи, зокрема - з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, які долучено до матеріалів провадження, огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився шляхом тестування зразків біологічного середовища — сечі, відібраної 15.10.2024 р., методом ІХА, тобто за допомогою експрес-тесту. 

       Отже, в даному випадку, отримавши позитивний результат тесту ОСОБА_1 , не було проведено лабораторне дослідження з метою підтвердження наявності наркотичного засобу чи психотропної речовини, як того вимагає вищевказаний Порядок.
       Інших доказів, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, матеріали справи не містять. 
       Пунктом 22 Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. 
       Також, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним. 
       За таких обставин, висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, зроблений на підставі тесту та без проведення обов`язкового підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини шляхом лабораторного дослідження, є недійсним.
       Стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
       З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є передчасним та необґрунтованим. 
       
       Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
       Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.
       Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколах про адміністративне правопорушення, які розглядались судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 р.
       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — задовольнити.
       Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 р., якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП — скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя