ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/639/24	Головуючий у 1-й інстанції   Німко Н.П. 	
Провадження № 22-ц/817/350/25 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Костів О. З., Храпак Н. М., 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.01.2023 року у розмірі 34632,30 грн, яка складається з 34582,50 грн - заборгованості за кредитом, 49,80 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом.
В обґрунтування позову зазначено, що 24.10.2022 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. 
У подальшому відповідач виявила бажання отримати послугу «Оплата частинами» та 16.01.2023 року підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля, графік кредиту за допомогою електронного підпису, де із відповідачем погоджені умови послуги «Оплата частинами», а саме: розмір кредиту, строк кредитування, процентна ставка, відсотки річних, кількість та розмір платежів, періодичність.         
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором виникла заборгованість, яку банк просив стягнути з відповідачки в свою користь.
Рішенням Бережанського районного суду від 06.12.2024 року відмовлено у задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості у розмірі 34632,30 грн. за кредитним договором № б/н від 16.01.2023 року.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановивши нове судове рішення яким позов задовольнити.
Зазначає, що відповідачка не повідомила суду всіх обставин та не зазначила, що 15.01.2023 року о 18.00 год до неї (потерпілої у кримінальному провадженні № 12023211050000022) на номер мобільного НОМЕР_1 зателефонував мобільний номер телефону НОМЕР_2 та невідомий чоловік, що телефонував, представився ОСОБА_2 з Київстару і повідомив, що потерпілій потрібно перейти на резервну вишку, щоб був кращий мобільний зв`язок. Також, він повідомив, що ОСОБА_1 на мобільний телефон прийде смс повідомлення з кодом. Через деякий час потерпілій прийшов код, який вона продиктувала невідомій особі, що представилася ОСОБА_2 .
Банк вважає, що судом не надано належної оцінки матеріалам висновку службової перевірки, якими встановлено, що відбулася зміна паролю на вхід в "Приват 24" та авторизація в акаунті під новим девайсом НОМЕР_7 з використанням підтвердження через отримання інформації в sms повідомленні на номер НОМЕР_1, а саме з sms: 2023-01-15 19:01:21 контакт проведено (ок) НОМЕР_1 P24A0S2 changepasswd (зміна паролю через інформацію в СМС).
Тому, успішна зміна паролю входу до"Приват 24" має наслідком успішний вхід в до акаунту "Приват 24", ініціювання та успішне виконання у "Приват 24" всіх доступних операцій згідно його функціоналу, зокрема й видаткових операцій за рахунками, котрі формують заявлену до стягнення суму боргу.
АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що поза розумним сумнівом, повідомлення банку лише на наступний день про заперечення видаткових операцій, як таких, що вчинені шахраями, із урахування чинних норм - не може вважатися належним виконанням приписів законодавства, відтак відповідачка повинна нести відповідальність за операціями, що сформували заявлену до стягнення суму боргу.
Враховуючи указане, вважає, що банком доведено те, що відповідачка ОСОБА_1 , як користувач послуг банку своїми діями сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що призвело до заборгованості у вказаній банком сумі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Дарморіс О.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Зазначає, що в ході розмови з псевдо-працівником "Київстар" відповідач ніяким чином не розголошувала відомості про пін - код своїх карток, номери таких карток, логін і пароль входу додатку "Приват 24", а також не ініціювала в смс підтвердження паролю входу зловмисникам в додаток "Приват 24", як і зміни паролю входу в додаток "Приват 24". 
Крім того, указує, щоб зайти до "Приват 24", недостатньо мати лише номер мобільного телефону, потрібно мати пароль входу, або ж для зміни паролю знати ПІН - код карти клієнта, щоб можна було змінити пароль входу до "Приват 24".
Після списання коштів шахрайським методом відповідачка діяла добросовісно, одразу звернулася до представників банку на гарячу лінію із заявкою про заблокування її карток. Однак, наступного робочого дня працівники позивача допустили проведення шахрайської операції "Оплата частинами", внаслідок чого у відповідачки виникла заборгованість в сумі 34632,30 грн.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи. 
        Обставини справи. 
Судом встановлено, що 24.10.2022 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять змішаний договір: Договір банківського рахунка та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка», приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
Як вбачається із заяви про надання кредиту та паспорту споживчого кредиту «Оплата частинами», підписаними електронним підписом ОСОБА_1 , таку послугу оформлено у АТ КБ «Приватбанк» 15.01.2023 року о 19 год. 45 хв. на суму кредиту 41 499,00 грн на строк кредитування 17 міс.
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) №0000003532221105 від 01.05.2024 року, операція «Старт карткового рахунку» проведена 16.01.2023 року, операція «Зміна кредитного ліміту» - 16.01.2023 року (встановлення кредитного ліміту 41499 грн.).
У відзиві на позову заяву АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що карткові рахунки ОСОБА_1 є:
- кредитна картка НОМЕР_5 відкрита 01.08.2019 року
- картка для виплат НОМЕР_3 відкрита 08.05.2019 року; 
- кредитна картка НОМЕР_4 відкрита 15.01.2023 року.
Як зазначалося банком в процесуальних документах, поданих до суду першої інстанції, «Універсальна кредитна картка» НОМЕР_4 випущена 15.01.2023 року в «Приват24» клієнтки ОСОБА_1 , з одночасною заявкою на встановлення ліміту 50 000 грн.
Відповідно до інформації з ПК «Пегас», фізично картка (пластик) НОМЕР_4 отримана невстановленою особою у відділенні «Криворізьке № 6» (м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, бранч: KZAA) ймовірно в період 29.11.2022-15.01.23 р. 19.11.2022 - дата доставки пакета з картками (штрих-код НОМЕР_8) на відділення банку. Картки «прив`язуються» клієнтом до своїх рахунків, персоналізована видача та додатковий облік останніх не передбачено.
Згідно службової перевірки по факту спірних транзакцій з картки клієнта ОСОБА_1 , в своєму зверненні до АТ КБ «ПриватБанк» вона повідомила, що 15.01.2023 року стала жертвою шахрайських дій невідомих осіб, в результаті яких з її карткових рахунків було несанкціоновано списано грошові кошти в сумі 77 960 грн. Вона пояснила, що їй зателефонував невідомий від імені «співробітника Київстар» (НОМЕР_2) та повідомив, що потрібно провести актуалізацію сім-карти для можливості подальшого використання покращеного мобільного зв`язку. ОСОБА_1 погодилась та передала зловмиснику дані пароля з отриманого SMS і згодом виявила несанкціоновані списання коштів. Також ОСОБА_1 повідомила, що після передачі даних зловмисникам в неї виявилась заблокованою сім-карта фінансового мобільного телефону НОМЕР_1 .
В ході перевірки і звернення до оператора мобільного зв`язку Київстар, з 16.01.2023 року клієнтом змінено фінансовий номер на НОМЕР_9. Усвідомивши, що була ошукана шахраями, ОСОБА_1 звернулася на лінію клієнтської підтримки 3700 та із заявою в правоохоронні органи.
На підставі інформації, отриманої в ході перевірки NPS, встановлено, що договір «Оплата частинами» оформлено через інтернет в магазині «Комфі», а саме «Смартфон Apple iPhone 14 128 Gb Midnight». Виходячи із інформації, отриманої від торговця, товар видано 16.01.2023 року в магазині « Комфі » ( м. Кривий Ріг, вул. Лєрмонтова, 37 , чек ТСП доданий до кейса). Тобто, зловмисниками від імені клієнта оформлено шахрайський договір №23011533783799 (оплата частинами на 18 міс.) на суму 41499 грн. «Комфі» (ретлейлер X1111RJ2). Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами» AT КБ «ПриватБанк» підписано 15.01.2023 року 19:43:53 простим електронним підписом ОТП». Відповідно до клієнтської виписки по картці НОМЕР_4 ОСОБА_1 встановлено, що кошти 15.01.2023 року було знято через банкомати «ПриватБанку» (20000 грн.) та «ОТП-банку» (16100 грн.) в м. Кривий Ріг. В результаті вищезазначених транзакцій з картки клієнтки було списано грошові кошти на загальну суму 77960 грн. (з урахуванням 361 грн комісії). Аналізом проведених транзакцій через адмінку "PanLike" встановлено, що отримання коштів через банкомати відбувалося з фізичною присутністю картки НОМЕР_4 та проведені зі зчитуванням чіпа.
Аналіз логів входу 15.01.2023 підтверджує факт входу в «Приват24» потерпілої з нетипового для неї девайсу НОМЕР_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 2023-01-15 19:16:53 PHONE М2003J15SC REDMI ANDROID, 12 MOBILE НОМЕР_7 P24AOS2, 6.53.00 Vodafone Ukraine.
Також аналізом логів входу клієнтки ОСОБА_1 в «Приват24» під логіном «НОМЕР_1» зафіксовано нетиповий клієнту вхід з WEB-версії «Пр24» НОМЕР_11 146.70.33.208 MOZILLA/5.0 (IPHONE; CPU IPHONE OS 16 2 LIKE MAC OS X) APPLEWEBKIT/605.1.15 2023-01-15 20:33:33 SMARTPHONE IOS, 16.2 MOBILE SAFARI, null CONFIRM P24WEB, 2.0 2DBB0E2883D3AD4BE14BAF5521092M247 Europe SRL, типова для клієнтки модель - M2003J15SC REDMI, ідентифікатор imei - НОМЕР_15, lat/lon ІНФОРМАЦІЯ_2.»
АТ КБ «Приватбанк» вважало, що факт шахрайських транзакцій з використанням карток клієнтки ОСОБА_1 в період з 15.01.23 - 16.01.23 року знайшов своє підтвердження з урахуванням компроментації клієнтом паролів на вхід в систему "Мій КиївСтар" з подальшим перевипуском зловмисниками sim - картки "фінансового телефону".
З копії Витягу з ЄРДР 12023211050000022 від 16.01.2023 року, вбачається, що 16.01.2023 року до ВП №1 м. Бережани Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшла письмова заява від ОСОБА_1 про те, що 15.01.2023 року, невідома особа (особи), з її банківської карти № НОМЕР_5 АТ КБ «ПриватБанк» шляхом незаконних операцій з використанням електро - обчислювальної техніки заволоділи її грошовими коштами в сумі 83472,61 грн. 
Отже, в результаті шахрайських дій невстановлені на даний час особи заволоділи частиною коштів на рахунках ОСОБА_1 в АТ "Приватбанк" шляхом зняття готівки в банкоматах, а іншою частиною - шляхом списання коштів на виконання укладеного іншими особами від імені ОСОБА_1 з позивачем договору споживчого кредиту ( послуги "оплата частинами" на суму 41 499 грн).
Предметом спору у даній справі є лише частина коштів, списаних з рахунків відповідачки у результаті шахрайських дій, що мали місце 15-16 січня 2023 року, а саме кошти, що були списані на виконання укладеного іншими особами від імені ОСОБА_1 з позивачем договору споживчого кредиту ( послуги "оплата частинами" на суму 41 499 грн).
Як вбачається із виписки за договором, 16.01.2023 року з картки НОМЕР_6 проведено операцію "покупка, грошові перекази" та списано з рахунку відповідачки суму 41 499 грн. 16 січня, 15 лютого та 15 березня 2023 року відповідачка вносила кошти на поповнення власної картки, з врахуванням чого згідно з наданим банком розрахунком заборгованості заборгованість відповідачки за кредитним договором (послуга "оплата частинами") станом на 30.04.2024 року становить 34 632,30 грн., з яких: 34 582, 50 грн. - заборгованість за кредитом; 49,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Питання про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк», заборгованості, яка виникла в результаті зняття готівки через банкомати АТ КБ «ПриватБанк» та "ОТП банк" невстановленими особами в результаті їх шахрайських дій        15.01.2023 року, вирішується в іншому судовому провадженні у справі №593/1608/23.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.
Пунктом 6 частини дев`ятнадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.
Згідно з частиною двадцятою статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.
Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164, користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.
Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
Пунктом 141 розділу VII Положення, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).
Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення).
Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.
Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності.
Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22.
У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» не доведено, що ОСОБА_1 , як користувач банківських послуг своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду та не здобуто іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що призвело до заборгованості саме у вказаній банком сумі. Судом констатовано, що відповідачка, виявивши безпідставне зняття коштів з її рахунку, повідомила про цей факт банк, заблокувала карткові рахунки та звернулася до правоохоронних органів. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Так, із матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» вважає, що факт шахрайства у відношенні до клієнта ОСОБА_1 та укладення 15.01.2023 року договору «Оплата частинами» шляхом підписання електронним підписом останньої на думку банку став можливим через порушення клієнтом "Умов і правил надання банківських послуг" а саме: 
-її поясненнями, зареєстрованими 16.01.2023 року о 11:11:00 в ПК "Opereta" в кол центр АТ КБ «Приватбанк» 3700 про те, що 15.01.2023 року вона стала жертвою шахрайських дій невідомих осіб, в результаті яких з її карткових рахунків було несанкціоновано списано грошові кошти в сумі 77 960 грн. Вона пояснила, що їй зателефонував невідомий від імені «співробітника Київстар» (НОМЕР_2) та повідомив, що потрібно провести актуалізацію сім-карти для можливості подальшого використання покращеного мобільного зв`язку ОСОБА_1 погодилась та передала зловмиснику дані пароля з отриманого SMS і згодом виявила несанкціоновані списання коштів. Також ОСОБА_1 повідомила, що після передачі даних зловмисникам в неї виявилась заблокованою сім-карта фінансового мобільного НОМЕР_12;
-матеріалами кримінального провадження, викладених в ухвалі судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31.03.2023 року, якою підтверджується вищевказана інформація.
Колегія суддів перевірила вказані твердження банку та долучений в ході
розгляду справи в суді першої інстанції аудіозапис розмов між операторами АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .
Зокрема, із змісту двох аудіофайлів, на яких наявний запис розмови від 16.01.2023 року, будь-яких фактів визнання ОСОБА_1 обставин щодо передачі нею даних псевдо-співробітникам Київстару а саме: передачі зловмисникам даних паролю з отриманого SMS на її фінансовий номер мобільного телефону НОМЕР_1 розмова не містить, тому посилання АТ КБ «Приватбанк» з цього приводу колегія суддів вважає голослівними.
Крім того, до суду першої інстанції АТ КБ «Приватбанк» не долучено матеріалів кримінального провадження, на підтвердження посилань банку щодо визнання ОСОБА_1 вищевказаних обставин.
Подана разом із відповіддю на відзив до суду першої інстанції ухвала Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28.02.2023 року в межах кримінального провадження № 12023121110000015 жодним чином не стосується кримінального провадження 12023211050000022 від 16.01.2023 року, яке було відкрито за заявою ОСОБА_1 , а викладені у ній обставини стосуються зовсім іншої особи.
Також колегія суддів не приймає до уваги додану до апеляційної скарги ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31.03.2023 року, оскільки відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» не клопотав про долучення вказаної ухвали до матеріалів справи та не надав доказів неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Отже, у даній справі банком не доведено, як користувач банківських послуг своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню фінансового телефону, втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати укладення договорів, у тому числі кредитних, за особовим рахунком та здійснювати платіжні операції, зокрема, збільшувати кредитний ліміт, знімати кредитні кошти та укладати правочини.
Враховуючи вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що банком доведено те, що відповідачка ОСОБА_1 , як користувач послуг банку своїми діями сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що призвело до заборгованості у вказаній банком сумі, колегія суддів вважає безпідставними.
Посилання суду першої інстанції при вирішенні спору на норми права, які не були чинними на дату виконання оспорюваних банківських операцій, не призвели до невірного вирішення справи та не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що поза розумним сумнівом, повідомлення відповідачкою банку лише на наступний день про заперечення видаткових операцій, як таких, що вчинені шахраями, із урахування чинних норм - не може вважатися належним виконанням приписів законодавства, відтак відповідачка повинна нести відповідальність за операціями, що сформували заявлену до стягнення суму боргу, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи із наступного.
Так, із наданих банком даних - канал бок заявка 15743581 видно, що процедура оформлення договору "оплата частинами в магазині «Комфі» від імені ОСОБА_1 для купівлі «Смартфон Apple iPhone 14 128 Gb Midnight» була відкрита 15.01.2023 року о 19:42:48 год. (внутрішній ID НОМЕР_13)
Датою завершення вищевказаної операції є 16.01.2023 року 10:02:33 год (зовнішній ID НОМЕР_14), статус "успіх", сума 41499 грн.
Із наданих банком даних видно, що 15.01.2023 року о 22:22:31 год зафіксовано операцію: зміна статусу карти НОМЕР_5 Spider. По дзвінку третьої особи, власник карти не може самостійно звернутися в банк ID заявки в ПК промінь: НОМЕР_15.
Крім того, факт звернення ОСОБА_1 на гарячу лінію Приват Банку саме 15.01.2023 року з іншого телефону (не з фінансового номеру ОСОБА_1 унаслідок його блокування) о 22:22:31 год з метою блокування її карт у зв`язку із несанкціонованим списанням коштів в АТ КБ «Приватбанк» підтверджується розмовою ОСОБА_1 з оператором кол центру банку.
Так, в ході розмови оператор кол центру повідомив, що оскільки заявка на оформлення "оплата частинами" була оформлена до запиту на блокування карт ОСОБА_1 , тому оплата за указаною операцією пройшла успішно 16.01.2023 року.
Відтак, на думку колегії суддів, обґрунтованими є посилання відповідача на те, що виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач в цей же день повідомила про цей факт банк та на наступний день звернулася до правоохоронних органів, а банк із урахуванням того, що кошти по договору "оплата частинами" поступили продавцю лише 16.01.2023 року, мав змогу, із урахуванням повідомлення ОСОБА_1 15.01.2023 року о 22:22:31 год щодо шахрайських дій по її картках вжити відповідних заходів.
Отже, суд першої інстанції правомірно врахував, що позивачка відразу після виявлення нею факту списання з її картки грошових коштів звернулася до банку про блокування її карт та до правоохоронних органів з приводу вчинення стосовно неї шахрайських дій, що свідчить про відсутність її волі на оформлення в подальшому від її імені договору "оплата частинами".
Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.
Слід врахувати, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 грудня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 21 квітня 2025 року.

Головуюча                                                                        Хома М.В.

Судді                                                                                Костів О.З.

                                                                               Храпак Н.М.