СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року                                           м. Харків                        Справа № 905/998/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І. , суддя  Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.
за участю   представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та представника Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»
розглянувшиу відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (вх. 289 Д) на рішення Господарського суду Донецької області від 20.01.2025 у справі №905/998/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м.Київ
до відповідача Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго», м.Краматорськ
про стягнення 677906506,53 грн,-

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», (далі – позивач), звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (далі – відповідач) про стягнення боргу у загальній сумі 677906506,53 грн у тому числі основний борг у сумі 656882637,73 грн, 3% річних у сумі 5160672,04 грн та інфляційні втрати у сумі 15863196,76 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про те, що за відсутності постачання природного газу іншим постачальником між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як постачальником «останньої надії» та ПАТ «Донбасенерго» як споживачем укладено Типовий договір постачання природного газу, на підставі якого позивач поставив відповідачу природний газ у період з 17.11.2022 по 30.12.2022. Часткова неоплата з відповідним простроченням відповідачем послуг постачання природного газу у вказаний період стала підставою для звернення ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до господарського суду з цим позовом.
Рішенням господарського суду Донецької області від 13.12.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2024, у позові відмовлено повністю.
Суди мотивували це тим, що правовою підставою здійснення позивачем поставки відповідачу природного газу є не стаття 15 Закону України «Про ринок природного газу» та Типовий договір поставки природного газу постачальником «останньої надії», затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор) від 30.09.2015 №2501 (далі - Типовий договір), а положення статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», Постанова Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» від 06.03.2022 №222 (далі - постанова КМУ №222), якою визначені умови виконання спеціальних обов`язків позивачем та порядок компенсації його збитків від виконання спеціальних обов`язків, з урахуванням Наказу Міністерства енергетики України (далі - Міненерго) від 14.11.2022 №385 (далі - Наказ №385), відповідно до якого Слов`янську ТЕС ПАТ «Донбасенерго» (об`єкт постачання природного газу відповідача) включено з 14.11.2022 до Переліку споживачів електричної енергії та природного газу, які не належать до категорії побутових споживачів і виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності України (код ЄДРПОУ 23343582 ЕІС код 56ХО0000N9JG600Y). Тому споживач (відповідач) відноситься до споживачів, які виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності держави, а не до споживачів, яким попередній постачальник неспроможний постачати природний газ. Відповідач не мав попереднього постачальника природного газу та відповідно, станом на 17.11.2022 відсутні обставини пов`язані із забезпечення відповідача безперебійним постачанням газу та необхідністю укладання договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» на підставі Типового договору. При цьому у разі укладання Типового договору поставки природного газу постачальнику «останньої надії» не передбачено компенсації неоплаченої дебіторської заборгованості споживачів природного газу, як суб`єкту ринку природного газу, на якого покладаються спеціальні обов`язки, відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки» від 03.12.2020 №1194 (далі - Постанова КМУ №1194). Між тим, відповідні матеріали з доданим розрахунком компенсації у сумі 656 882 638 грн за період 2022 року стосовно дебіторської заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») у розмірі 656 882 638 грн, подано вказаною особою до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України»), що також не свідчить про правову підставу для нарахування і стягнення позивачем вказаної заборгованості з відповідача за умовами Типового договору, як і сум інфляційних втрат та 3% річних за прострочення його виконання, що є похідними вимогами позову.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2024 у справі №905/998/23 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково; рішення господарського суду Донецької області від 13.12.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2024 у справі №905/998/23 скасовано; справу №905/998/23 передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.
Скасовуючи попередні судові рішення в частині і направляючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд звернув увагу на те, що зі змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що у контексті спірних правовідносин попередніми судовими інстанціями, у порушення статей 86, 210, 236-237 ГПК України, досліджено і надано оцінку таким встановленим ними суттєвим обставинам, як-то: розрахунку компенсації ПСО за виконання спеціальних обов'язків протягом 2022 року, за яким враховано дебіторську заборгованість ПАТ «Донбасенерго» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у розмірі 656882638 грн (яка відповідає сумі позовних вимог у цій справі поданих іншою особою – позивачем ТОВ «ГК «Нафтогаз України»).
Як зазначено Верховним Судом, суди не надали належної оцінки відповідному доказу наявному в матеріалах справи і зазначеному за змістом оскаржуваних рішень та достеменно не встановили постачальника за постановою КМУ №222 (у редакції, відповідній спірному періоду постачання газу) у сукупності з іншими нормами, що регулювали спірні правовідносини у вказаний період.
Крім того, суди залишили поза увагою і не надали оцінки листу-відповіді ПАТ «Донбасенерго» від 02.05.2023 №01-1.3/00708, наявному у матеріалах справи, в якому відповідач повідомив ТОВ «ГК «Нафтогаз України», що з початку повномасштабного вторгнення, враховуючи пошкодження залізничних під`їздів до станції, Слов`янська ТЕС здійснює виробництво електричної та теплової енергії, виключно на природному газі, який закуповує у ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» відповідно до постанови КМУ №222. Визначення розміру заборгованості відповідача за договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» можливе лише після врегулювання питання щодо постачальника природного газу Слов`янській ТЕС ПАТ «Донбасенерго».
Між тим, Верховний Суд також звернув увагу на те, що під час встановлення обставин щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення вказаної заборгованості, судами лише формально констатовано відсутність спору щодо постачальника товару, за який стягується заборгованість, водночас долучено до матеріалів справи письмові пояснення АТ «НАК «Нафтогаз України» від 18.10.р. №14/4-830-23 (з урахуванням листа 24.10.2023), на виконання ухвали місцевого господарського суду від 04.10.2023, яким також не надано жодної правової оцінки. За змістом вказаних пояснень відповідно до постанови КМУ №1194 (в редакції постанови КМУ від 24.06.2023 №628), ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у повному обсязі надало АТ «НАК «Нафтогаз України» матеріали, необхідні для розрахунку компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки (далі – Компенсація ПСО), зокрема, щодо неоплаченої дебіторської заборгованості споживачів ПАТ «Донбасенерго».
Відтак, повертаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказував на те, що першочерговим при встановленні обставин щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення заборгованості щодо постачання природного газу за договором Слов`янській ТЕС ПАТ «Донбасенерго» є встановлення судом як нормативного (того на кого було покладено спеціальні обов`язки відповідно до діючої у спірний період часу нормі) так і фактичного суб`єкта-постачальника природного газу відповідачу у спірному періоді.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 20.01.2025 по справі №905/998/23 відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” до Публічного акціонерного товариства “Донбасенерго” про стягнення 677906506,53 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постачання природного газу відповідачу відбулося не за Типовим договором постачальника «останньої надії», а відповідно до Постанови КМУ №222. Тобто, постачання газу здійснювалося в межах спеціальних обов`язків, які були покладені на позивача державою. Оскільки цей порядок передбачає компенсацію витрат постачальнику з боку держави, а не безпосередню оплату від споживача, суд дійшов висновку, що позивач не мав законних підстав вимагати стягнення боргу безпосередньо з відповідача.
Також суд встановив, що між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та ПАТ «Донбасенерго» не було укладено окремого договору про постачання газу. Включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» відбулося автоматично на підставі урядових рішень, а не за його власним зверненням або внаслідок розірвання попереднього договору з іншим постачальником. 
Крім того, суд звернув увагу на те, що борг відповідача, який позивач намагався стягнути, підлягав компенсації державою відповідно до Постанови КМУ №1194. Тобто замість того, щоб вимагати гроші з ПАТ «Донбасенерго», ТОВ «ГК «Нафтогаз України» мало б звернутися за відшкодуванням своїх витрат у встановленому державному порядку. Оскільки цей механізм компенсації існував, а позивач його не використав, суд вирішив, що немає підстав стягувати кошти з відповідача.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” з відповідним рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судові витрати просить покласти на відповідача.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає наступне: 
- відповідач здійснює діяльність з виробництва теплової енергії, а за умови відсутності відключення його від газопостачання через факт споживання природного газу, відповідача було автоматично включено до реєстру споживачів позивача – постачальника «останньої надії» з 17.11.2022; 
- відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 30.11.2022 та від 31.12.2022 (що підписані з боку обох сторін), відповідач прийняв імпортований природний газ по договору постачання природного газу постачальником «останньої надії»; крім цього, відповідачем здійснено три оплати за спірний період поставки, у призначенні платежу відповідач зазначає: оплата за природний газ листопада 2022 зг.дог.№ АУП0406605 від 17.11.2022, рах.№ 32517 від 10.12.2022. Таким чином, за твердженням позивача, відповідач, підписуючи акти приймання-передачі за спірний період поставки та здійснюючи часткові оплати за поставлений природний газ за спірний період поставки, вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту постачання йому природного газу з боку позивача відповідно до Договору постачання природного газу постачальником «останньої надії»; 
- враховуючи включення відповідача до переліку споживачів, що виконують життєво-важливі функції для забезпечення обороноздатності держави, природний газ постачався позивачем відповідачу з урахуванням п. 7 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ від 06.03.2022 № 222, за ціною 32000 грн (з ПДВ) за 1000 куб. метрів газу.
05.03.2025 через систему «Електронний суд» від Публічного акціонерного товариства “Донбасенерго” надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення просить залишити без змін.
У відзиві відповідач зазначає наступне: 
- постачання природного газу виробникам електричної енергії здійснюється на підставі Постанови КМУ №222 у відповідності до наказу Міненерго №385 від 14.11.2022, в свою чергу, виробники тепла відносяться до сфери управління Мінінфраструктури, постачання природного газу виробникам тепла здійснюється на підставі іншої Постанови Уряду - №812 від 19.07.2022 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам». Відповідач наполягає на тому, що ні ціна, ні строк поставки, ні умови, за яких здійснюється поставка, не відповідають правилам постачання «останньої надії», встановленими статтею 15 Закону «Про ринок природного газу». Тому, на думку відповідача, до правовідносин сторін не можуть бути застосовані умови типового договору постачання «останньої надії»; постачання газу позивачем відбулося на виконання покладених на позивача Урядом спеціальних обов`язків, всі умови виконання спеціальних обов`язків встановлені Урядом, виконання спеціального обов`язку не призводить до економічних втрат позивача, оскільки Урядом визначений спеціальний порядок компенсації; 
- в матеріалах справи наявні докази включення вартості поставленого на Слов`янську ТЕС природного газу до розрахунку компенсації, яка надається з державного бюджету НАК «Нафтогаз України», який забезпечував позивача ресурсом природного газу для виконання спеціальних обов`язків по поставці газу на теплоелектростанції.

У судове засідання від 13.03.2025 з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та представник Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго».
На початку судового засідання представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що у даній справі мав брати участь інший представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Разом з тим, останній перебуває в іншому судовому засіданні по справі №917/692/24. 
Відповідно до ч. 1 ст.216 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених  частиною другою  статті 202 цього Кодексу.
Згідно зі ст.202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Оскільки у судове засідання 13.03.2025 з`явився представник позивача – ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”, вважається, що сторона скористалася своїм процесуальним правом на участь у розгляді справи. 
Ураховуючи положення  статті 273 Господарського процесуального кодексу України щодо строку розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення вищевказаного клопотання про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому судом врахований принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також враховано положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.
За таких обставин колегія суддів вважає за доцільне відмовити в задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” про відкладення розгляду справи.

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила таке.
Справа №905/998/23 перебувала на розгляді суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій.
Під час відповідного розгляду було встановлено наступні обставини справи:
- ТОВ «ГК «Нафтогаз України» згідно з постановою НКРЕКП від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України;
- розпорядженням КМУ від 22.07.2020 №917-р визначено ТОВ «ГК «Нафтогаз України» постачальником «останньої надії» строком на три роки як переможця конкурсу;
- ПАТ «Донбасенерго» згідно з постановою НКРЕКП від 15.08.1996 №38 має ліцензію на виробництво електричної енергії та ліцензію на виробництво теплової енергетики на теплоцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках від 19.05.2014 №719;
- матеріали справи містять копію адвокатського запиту від 25.04.2023 б/н та копії документів в інтересах ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» про надання інформації щодо фактичних обсягів споживання природного газу стосовно визначених споживачів за період з 01.11.2022 по 28.02.2023 EIC56XO0000N9JG600Y ПАТ «Донбасенерго»;
- листом від 01.05.2023р. №ТОВВИХ-23-5558 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надало відповідь на вказаний вище адвокатський запит та скріншоти з Інформаційної платформи щодо закріплення споживача з EIC – кодом 56XO0000N9JG600Y в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України», а також інформацію про остаточну алокацію відборів споживача з ЕІС – кодом 56XO0000N9JG600Y за періоди з 17.11.2022 по 31.12.2022, з 02.01.2023 по 05.01.2023;
- до матеріалів справи надано копію Форми №10 згідно з пунктом 2 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС, «Постачальнику «останньої надії» від оператора ГРМ/Оператора ГТС про надання інформації щодо споживачів, які зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», серед яких зазначено ПАТ «Донбасенерго» ЕІС – код 56XO0000N9JG600Y;
- на підтвердження здійснення позивачем поставки газу відповідачу в період з 17.11.2022 по 31.12.2022 до матеріалів справи надані акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 677865706,45 грн;
- відповідачем частково сплачено вартість отриманого природного газу, а саме: у сумі 5122785,97 грн (09.02.2023), 4018188,73 грн (13.02.2023) та 1842093,02 грн (15.02.2023), що підтверджується копію листа від 28.04.2023 №16/2-09/1098 АТ «Державний ощадний банк України» з реєстром   надходження коштів;
- позивач звернувся з вимогою від 19.04.2023 №119/4.3-11594-2023 до відповідача про сплату заборгованості за спожитий газ непобутовим споживачем постачальнику «останньої надії». З вимоги вбачається, що станом на 19.04.2023 поставлений природний газ на суму 656882637,73 грн залишився відповідачем неоплаченим. Позивач вимагав сплатити заборгованість за природній газ до 03.05.2023р;
- відповідачем розглянуто вимогу позивача та листом від 02.05.2023 № 01-1.3/00708 повідомлено про таке: відповідач є виробником електричної енергії та експлуатує генеруючі потужності Слов`янської ТЕС, яка є об`єктом критичної інфраструктури відповідно до наказу Міненерго від 07.09.2022 №1-ДСК «Про затвердження Переліку об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури» та наказу Міністерства розвитку громад та територій від 09.07.2022 №167. При цьому робота Слов`янської ТЕС ПАТ «Донбасенерго» спрямована виключно на забезпечення контрольованого функціонування ОЕС України, особливо в умовах систематичного пошкодження енергетичного обладнання. 25% акцій ПАТ «Донбасенерго» належить Державі в особі Фонду державного майна України. 3 початку повномасштабного вторгнення, враховуючи пошкодження залізничних під`їздів до станції, Слов`янська ТЕС здійснює виробництво електричної та теплової енергії, виключно на природному газі, який закуповує у ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» відповідно до постанови КМУ №222. Визначення розміру заборгованості відповідача за договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» можливе лише після врегулювання питання щодо постачальника природного газу Слов`янській ТЕС ПАТ «Донбасенерго». Відповідач зазначав, що з лютого 2022 року   ПАТ «Донбасенерго» не веде господарської діяльності з метою отримання прибутку, а працює за командами Приватного акціонерного товариства «НЕК Укренерго». Діяльність ПАТ «Донбасенерго» спрямована виключно на забезпечення стабільного електропостачання прифронтової Донецької області. З 24.02.2022 по сьогоднішній день території фактичного знаходження Слов`янської ТЕС ПАТ «Донбасенерго» постійно перебувають під ракетно-артилерійськими обстрілами з боку російських окупаційних військ. Вказане вище призвело до скрутного фінансового становища відповідача, який наразі ініціює в органах державної влади розроблення механізмів погашення взаємної заборгованості підприємств паливно-енергетичного сектору, яка виникла з лютого 2022 року;
- відповідачем до матеріалів справи надано: копію листа від 27.07.2022 №01-1.3/00450, що був адресований: НКРЕКП, Міненерго, ПрАТ «НЕК Укренерго», Донецькій обласній військово-цивільній адміністрації, – про прийняття відповідачем рішення щодо зупинки роботи Слов`янської ТЕС з 12:00 27.05.2022; копії актів комісійного обстеження об`єкта (Слов`янської ТЕС) від 13.12.2022 разом з реєстром об`єктів та фотокопіями на підтвердження наявності пошкоджень; копію протоколу від 29.09.2022 №9 засідання Антикризового енергетичного штабу, відповідно до якого Міненерго за участю Держенергонагляду, ПрАТ «НЕК Укренерго», НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Донбасенерго» вирішено опрацювати питання щодо підготовки програми відновлення роботи Слов`янської ТЕС та забезпечення виробництва і постачання теплової енергії під час проходження осінньо-зимового періоду 2022/2023; копію листа від 31.10.2022 ПрАТ «НЕК Укренерго» на адресу Міненерго про необхідність забезпечення Слов`янської ТЕС природним газом для виробництва електроенергії, що дозволить забезпечити стале виробництво електроенергії на контрольоване функціонування ОЕС України; копію Наказу Міненерго №385, за яким, зокрема, Слов`янську ТЕС ПАТ «Донбасенерго» включена до Переліку споживачів електричної енергії та природного газу, які не належать до категорії побутових споживачів і виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності України;
- матеріали справи містять письмові пояснення АТ «НАК «Нафтогаз України»   від 18.10.2023 №14/4-830-23 (з урахуванням уточненої заяви АТ «НАК «Нафтогаз України» б/н від 24.10.2023), на виконання ухвали місцевого господарського суду від 04.10.2023. За змістом вказаних пояснень відповідно до постанови КМУ №1194 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у повному обсязі надало АТ «НАК «Нафтогаз України» матеріали, необхідні для розрахунку компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, зокрема, щодо неоплаченої дебіторської заборгованості споживачів ПАТ «Донбасенерго». У розрахунку Компенсації ПСО за виконання спеціальних обов`язків протягом 2022 року враховано дебіторську заборгованість ПАТ «Донбасенерго» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у розмірі 656882638. Проте, компенсацію за виконання спеціальних обов`язків протягом вказаного періоду   АТ «НАК «Нафтогаз України» не отримувало.
Також, судами попередніх інстанції було зауважено, що між сторонами не існує спору щодо постачання позивачем природного газу відповідачу та щодо часткової сплати відповідачем вартості отриманого природного газу, однак існує спір щодо правової підстави здійснення позивачем поставки відповідачу природного газу.
Окрім того, виконуючи вказівки Верховного Суду, під час нового розгляду справи судом першої інстанції витребувано від позивача та АТ «НАК «Нафтогаз України» додаткові докази у справі та встановлено наступне.
11.05.2022 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу №05/2022-ПОН (далі – Договір), який згідно п.1.1 (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини Сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому обсягів природного газу, необхідних для забезпечення виконання спеціальних обов`язків відповідно до Положенням про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 06.03.2022 №222 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 №489).
Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю природний газ, в порядку, погодженому Сторонами у цьому Договорі, а Покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені цим Договором. Природний газ, що передається за цим договором, використовується Покупцем виключно для постачання споживачам природного газу в рамках виконання функції постачальника «останньої надії» з урахуванням вимог Положення. Покупець зобов`язаний постачати природний газ споживачам, що не належать до категорії побутових споживачів та виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності держави, згідно з переліком, який затверджується центральними органами виконавчої влади відповідно до їх повноважень (п.п. 1.2, 1.3 Договору).
За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України (п. 1.4 Договору).
За умовами п.2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 13.10.2022) Продавець передає Покупцю з 01 травня 2022 року по 30 квітня 2023 року (включно) газ в обсязі до 200000,0 тис. куб. м.
Відповідно до п.4.1 Договору ціна газу за 1 000 куб.м за цим Договором становить 32000 грн (з урахування податку на додану вартість, та без урахування плати за транспортування магістральними газопроводами до внутрішніх точок виходу з газотранспортної системи).
Оплата за газ здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця на підставі Актів приймання-передачі. Розрахунок за фактично переданий газ повинен бути проведений Покупцем не пізніше 90 календарних днів з дати підписання Сторонами Акта приймання-передачі газу, який є підставою для розрахунків. Після звірки розрахунків остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до цього Договору газ повинен бути проведений не пізніше 30 квітня 2023 року включно (п.п.5.1, 5.2 Договору).
Додатковою угодою №2 від 16.12.2022 сторони погодили внести зміни до п.5.2 Договору та викласти його в наступній редакції: «Розрахунок за фактично переданий газ повинен бути проведений Покупцем не пізніше 90 (дев`яносто) календарних днів з дати підписання Сторонами Акта приймання-передачі газу, який с підставою для розрахунків. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до цього Договору газ, повинен бути проведений не пізніше 31.12.2023 року».
Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання. Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України та на виконання вимог Положення, умови цього Договору поширюються на відносини, що фактично склалися між Сторонами до його укладення, а саме з 01.05.2022 та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до їх повного та належного здійснення, а в частині передачі природного газу Покупцю по 30.04.2023 включно (п. 11.1 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 13.10.2022).
На виконання умов Договору сторонами було підписано наступні акти:
- акт приймання-передачі природного газу №11-ЗС від 30.11.2022 на загальну суму 193968559,04 грн;
- акт приймання-передачі природного газу №12-ЗС від 31.12.2022 на загальну суму 676429785,28 грн.
Доказів сплати покупцем отриманого природного газу матеріали справи не містять.
Натомість, АТ «НАК «Нафтогаз України» надало до матеріалів справи розрахунок компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, за період виконання спеціальних обов`язків з 01.03.2022 до 31.12.2022 та докази звернення з останнім до Державної аудиторської служби України та Міністерства енергетики України.
Як повідомляє АТ «НАК «Нафтогаз України» відповідну компенсацію компанією досі отримано не було. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Предметом розгляду у даній справі є наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, як постачальника «останньої надії», суми боргу за поставлений природний газ, а також нарахованих інфляційних втрат та 3% річних на підставі приписів ст.625 Цивільного кодексу України. При цьому спір між сторонами існує саме щодо правової підстави здійснення позивачем поставки відповідачу природного газу.

Щодо доводів позивача про постачання відповідачу природного газу постачальником «останньої надії» на підставі Типового договору.
Відповідно до п.26 ст. 1 Закону України “Про ринок природного газу” постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.
Статтею 12 Закону України “Про ринок природного газу” постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.
Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.
Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Частиною 5 статтею 12 Закону передбачені істотні умови договору постачання.
Статтею 13 Закону передбачені права та обов`язки споживача, споживач має право, зокрема, на: 1) вільний вибір постачальника; 2) безоплатну зміну постачальника, крім випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 14 цього Закону та споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу.
Статтею 15 Закону передбачені положення щодо постачальника «останньої надії».     У разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника «останньої надії», постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника «останньої надії», та на умовах типового договору постачання постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором.
Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу. Постачальник «останньої надії» визначається Кабінетом Міністрів України строком на три роки за результатами конкурсу, проведеного у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постачальник «останньої надії» постачає природний газ споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії». Після закінчення цього строку постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання природного газу споживачу. Постачальник «останньої надії» має право припинити постачання природного газу споживачу до закінчення вищезазначеного строку у разі невиконання цим споживачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати вартості природного газу, який постачається постачальником «останньої надії», відповідно до типового договору постачання постачальником «останньої надії». Договір між постачальником «останньої надії» та споживачем не може бути укладений за наявності простроченої заборгованості у такого споживача перед таким постачальником «останньої надії», крім випадків, якщо таким споживачем є побутовий споживач, споживач, що є бюджетною установою відповідно до Бюджетного кодексу України, закладом охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладом охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), споживач, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператор газорозподільної системи.
Ціна природного газу, що постачається постачальником «останньої надії», не повинна обмежувати конкуренцію на ринку природного газу і встановлюється на підставі правил для визначення ціни природного газу, що постачається постачальником «останньої надії», що затверджуються Регулятором.
Якщо умовами конкурсу на обрання постачальника «останньої надії» визначено вимоги до ціни, яку має застосовувати переможець цього конкурсу як постачальник «останньої надії», але постачальник «останньої надії» з об`єктивних причин не може їх виконати, про що він повідомив Кабінет Міністрів України, ціна природного газу, що постачається постачальником «останньої надії», визначається ним на підставі інформації щодо оптових цін на ринку природного газу України, за даними провідних аналітичних агентств та біржових торговельних майданчиків, з урахуванням націнки в розмірі 30 відсотків, а також тарифу на послуги з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, та діє до визначення постачальника «останньої надії» за результатами нового конкурсу.
Регулятор затверджує правила для постачальника «останньої надії» і типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» після консультацій з Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496 затверджені Правила постачання природного газу (тут й далі у редакції Постанови чинній на момент виникнення спірних відносин).
Відповідно до розділу IV Правил постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу.
Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.
За договором постачання природного газу постачальник «останньої надії» зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником «останньої надії» не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником «останньої надії».
Постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачу (за умови відсутності відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта) та оператору газорозподільної системи (за умови відсутності заборгованості перед постачальником «останньої надії») в таких випадках: банкрутство, ліквідація попереднього постачальника природного газу; зупинення або анулювання ліцензії на постачання природного газу попереднього постачальника; відсутність підтвердженої номінації та реномінації постачальника споживача, постачальника, який здійснює постачання газу оператору газорозподільної системи для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі, або оператора газорозподільної системи, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі на підставі договору (договорів) купівлі-продажу природного газу в оптового продавця, для газової доби D до 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником «останньої надії» відключення по об`єкту такого споживача (положення цього абзацу застосовується при постачанні природного газу побутовому споживачу, споживачу, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператору газорозподільної системи); відсутність побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії (точки комерційного обліку споживача) в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС (положення цього абзацу застосовується при постачанні природного газу побутовому споживачу та споживачу, що здійснює виробництво теплової енергії).
Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником «останньої надії», передбаченого цим розділом та Законом України «Про ринок природного газу», постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем.
Постачальник «останньої надії» має повідомити споживача про обмежений строк постачання природного газу, ціну природного газу для споживача та поінформувати споживача про його право та необхідність вибору іншого постачальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника «останньої надії».     Для побутових споживачів така інформація додатково розміщується у платіжних документах за спожитий природний газ.
Постачальник «останньої надії» має право припинити постачання природного газу споживачу до закінчення строку, визначеного пунктом 2 цього розділу, у разі невиконання цим споживачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати вартості природного газу, який поставлений постачальником «останньої надії» відповідно до укладеного зі споживачем договору та у порядку, передбаченому цими Правилами та Кодексом газотранспортної системи.
Постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати природний газ споживачам за ціною, за якою він зобов`язався постачати природний газ споживачам відповідно до умов конкурсу на обрання постачальника «останньої надії».
Ціна на природний газ публікується на веб-сайті постачальника «останньої надії».
Розрахунок за поставлений постачальником «останньої надії» природний газ здійснюється споживачем в установлений договором термін.
Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу Газотранспортної системи, реєстрація споживача, що не є побутовим (крім споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператора газорозподільної системи), здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадку, якщо діючому постачальнику було зупинено дію чи анульовано ліцензію на постачання природного газу.
Таким чином, постачання природного газу постачальником «останньої надії» в силу вимог Закону можливо у разі настання таких обставин: попередній постачальник неспроможний постачати природний газ споживачу за двостороннім договором або відсутності підтвердженої номінації та реномінації постачальника споживача, постачальника. Положеннями Закону передбачений обмежений строк постачання природного газу постачальником “останньої надії” задля забезпечення споживачів природним газом у разі настання незалежних від споживача обставин щодо його постачальника та порядок визначення ціни. Кодексом газотранспортної системи передбачена автоматична реєстрація в Реєстрі споживачів постачальника “останньої надії” на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи. При цьому, норми Закону зобов`язують споживача письмово звернутись до постачальника “останньої надії”, який протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надає споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу, а також зобов`язує сторони діяти з урахуванням положень про вільний вибір постачальника природного газу.
Як вбачається з апеляційної скарги позивача, останній вважає, що підставою для здійснення постачання газу відповідачу саме відповідно до Типового договору постачання природного газу постачальником “останньої надії” є той факт, що ПАТ “Донбасенерго” був зареєстрований на інформаційній платформі у списку споживачів “останньої надії” Оператором газорозподільних систем та оператором газотранспортної системи. Наведене підтверджується листом від 01.05.2023р. №ТОВВИХ-23-5558 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» та формою №10 з інформаційної платформи АТ «Донецькоблгаз».
Натомість, матеріали даної справи не містять доказів щодо наявності підстав у споживача (відповідача), для укладення договору постачання природного газу постачальником “останньої надії”, що передбачені ч. 1 ст. 15 Закону України “Про ринок природного газу” та п. 3 розділу IV Правил, як то банкрутство, ліквідація попереднього постачальника природного газу; зупинення або анулювання ліцензії на постачання природного газу попереднього постачальника; відсутність підтвердженої номінації та реномінації постачальника споживача, постачальника, який здійснює постачання газу оператору газорозподільної системи для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі, або оператора газорозподільної системи, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі на підставі договору.
В матеріалах справи також відсутнє письмове звернення відповідача до позивача як до постачальника “останньої надії”.
Окрім того, станом на станом на 17.11.2022 укладених та діючих договорів на постачання природного газу у відповідача не було, тобто, у відповідача був відсутній постачальник природного газу, а також відповідач повідомив, що був вимушений повністю припинити роботу генеруючого обладнання Слов`янської ТЕС, а з 18.11.2022 Слов`янська ТЕС відновила роботу і на теперішній час забезпечує виробництво електричної та теплової енергії в умовах воєнного стану.
Наведені обставини свідчать про те, що відповідач відноситься до споживачів, які виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності держави, а не до тих споживачів, яким попередній постачальник неспроможний постачати природний газ.
З огляду на долучені ПАТ «Донбасенерго» до матеріалів справи докази та пояснення вбачається, що відповідач не мав попереднього постачальника природного газу і вказана обставина зумовлена тим, що Слов`янська ТЕС не використовувала газ для виробництва тепла, а працювала на вугіллі та відповідно, станом на 17.11.2022 були відсутні передбачені законом підстави для укладання договору постачання природного газу з постачальником «останньої надії».
Так, відповідно до ст. 11 Закону України “Про ринок природного газу” з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів. Обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу, мають бути необхідними та пропорційними меті задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку природного газу.
До загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу належать: 1) національна безпека, а також безпека постачання природного газу; 2) стабільність, належна якість та доступність енергоресурсів; 3) захист навколишнього природного середовища, у тому числі енергоефективність, збільшення частки енергії з альтернативних джерел та зменшення викидів парникових газів; 4) захист здоров`я, життя та власності населення.
Рішення Кабінету Міністрів України про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу має визначати: 1) загальносуспільний інтерес у процесі функціонування ринку природного газу, для забезпечення якого покладаються спеціальні обов`язки на суб`єктів ринку природного газу; 2) обсяг спеціальних обов`язків; 3) коло суб`єктів ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки; 4) обсяг прав суб`єктів ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, необхідних для виконання таких обов`язків; 5) категорії споживачів, яких стосуються спеціальні обов`язки; 6) територію та строк виконання спеціальних обов`язків; 7) джерела фінансування та порядок визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, з урахуванням положення частини сьомої цієї статті.
Вибір суб`єкта або суб`єктів ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки відповідно до частини першої цієї статті, здійснюється у прозорий і недискримінаційний спосіб на підставі критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України, та не має створювати перешкод для реалізації прав споживачів на вільний вибір постачальника.
Рішення Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади застосовуються в частині, що не суперечить рішенню Кабінету Міністрів України про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу.
Суб`єкт ринку природного газу, на якого покладаються спеціальні обов`язки відповідно до частини першої цієї статті, має право на отримання компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, зменшених на доходи, отримані у процесі виконання покладених на нього спеціальних обов`язків, та з урахуванням допустимого рівня прибутку відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який був неодноразово продовжений та діє і на сьогодні.
Відповідно до статті 11 Закону України “Про ринок природного газу”, Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” Кабінет Міністрів України     постановив затвердити Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Постанова від 06.03.2022 №222 (тут і далі у редакції Постанови №222 від 10.09.2022, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин).
За умовами абз.4 п.4 Постанови №222 це Положення покладає такі спеціальні обов`язки, зокрема, на НАК “Нафтогаз України” - щодо забезпечення ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”, у тому числі як постачальника “останньої надії”, ресурсом природного газу, необхідним для забезпечення виконання спеціальних обов`язків згідно з цим Положенням, на умовах, передбачених пунктом 8 цього Положення.
Пунктом 7 Положення постанови КМУ №222 визначено, що до 30.04.2023 (включно) постачальник “останньої надії” зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які не належать до категорії побутових споживачів і виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності держави, згідно з переліком, який затверджується центральними органами виконавчої влади відповідно до їх повноважень (далі - перелік споживачів).
Перелік споживачів повинен містити таку інформацію про споживача: найменування, код згідно з ЄДРПОУ, ЕІС-код.
Після затвердження переліку споживачів або внесення до нього змін копія переліку споживачів передається:
- операторам газорозподільних систем - для внесення даних до інформаційної платформи про віднесення споживача до спеціальної категорії споживача;
- постачальнику “останньої надії” - для забезпечення додаткових обсягів природного газу, необхідного споживачам, внесеним до Реєстру споживачів на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи.
Реєстрація споживача, віднесеного до спеціальної категорії, здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника “останньої надії” на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі відомостей про відключення чи ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта в таких випадках:
- відсутність підтвердженої номінації та реномінації діючого постачальника захищеного споживача для газової доби D до 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником “останньої надії” відключення по об`єкту такого захищеного споживача. У такому випадку постачання природного газу здійснюється з дня, наступного за днем включення до Реєстру споживачів постачальника “останньої надії”;
- відсутність за три дні до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником захищеного споживача в реєстрі іншого постачальника. У такому випадку постачання природного газу здійснюється з дня, наступного за кінцевим днем постачання попереднім постачальником.
Постачання природного газу постачальником “останньої надії” споживачам згідно з переліком споживачів здійснюється за ціною 32000 гривень з урахуванням податку на додану вартість за 1000 куб. метрів газу.
Пунктом 8 Постанови №222 встановлено, що з 01.05.2022 по 30.04.2023 (включно) НАК “Нафтогаз України” реалізує ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”, у тому числі як постачальнику “останньої надії”, обсяги природного газу, необхідні для забезпечення виконання спеціальних обов`язків, передбачених цим Положенням, за цінами, за якими реалізується природний газ цими товариствами згідно з пунктами 5-7 цього Положення.
З аналізу норм положення Постанови №222 вбачається, що останні не містять жодних посилань на те, що поставка природного газу відбувається на підставі Типового договору поставки природного газу постачальником “останньої надії”. При цьому умови постачання природного газу в рамках виконання спеціальних обов`язків істотно відрізняються від умов постачання природного газу постачальником «останньої надії», визначених статтею 15 Закону України “Про ринок природного газу”.
Окрім того, згідно з наказом Міненерго України від 14.11.2022 №385, з метою забезпечення належного функціонування об`єднаної енергетичної системи України та недопущення порушень безпеки постачання природного газу і електричної енергії в умовах воєнного стану затверджено Перелік споживачів електричної енергії та природного газу, які не належать до категорії побутових споживачів і виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності України. На підставі листа НЕК «Укренерго» від 31.10.2022 №01/47957, листа Донецької облдержадміністрації від 08.11.2022 №0.1/14/1543/0/2-22 до пункту 3 вказаного Переліку внесено Слов`янську ТЕЦ ПАТ «Донбасенерго».
Отже, у зв`язку із включенням відповідача до вказаного вище Переліку та відновленням роботи Слов`янської ТЕС у листопаді 2022 року, ПАТ «Донбасенерго»   було автоматично включено до Реєстру споживачів постачальника “останньої надії” на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи, що повністю узгоджується з вищезазначеним пунктом 7 Постанови №222.
Окремо, суд акцентує увагу на тому, що поставка природного газу здійснювалась відповідачу за ціною та в період, погоджений приписами Постанови №222.
У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів зазначає, що апелянт помилково ототожнює механізм постачання природного газу в рамках спеціальних обов`язків із постачанням газу відповідно до Типового договору. Відповідач – ПАТ «Донбасенерго» – отримав природний як стратегічне підприємство, включене до спеціального переліку споживачів, затвердженого Міненерго України, а його реєстрація у Реєстрі споживачів “останньої надії” відбулася автоматично на підставі урядового рішення і не є підтвердженням укладення договору на умовах Типового договору.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що постачання природного газу відповідачу не підпадає під регулювання Типового договору постачальника «останньої надії», а відбувалося на підставі Постанови №222, з урахуванням наказу Міненерго №385.

Щодо визначення фактичного суб`єкта-постачальника природного газу відповідачу у спірному періоді.
Верховний Суд, переглядаючи справу, акцентував на тому, що першочерговим при встановленні обставин щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення заборгованості щодо постачання природного газу за договором Слов`янській ТЕС ПАТ «Донбасенерго» є встановлення судом фактичного суб`єкта-постачальника природного газу відповідачу у спірному періоді.
Верховний Суд зауважив, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки поясненням АТ «НАК «Нафтогаз України» від 18.10.2023 №14/4-830-23, у яких зазначено, що в розрахунок компенсації ПСО за виконання спеціальних обов`язків у 2022 році було включено дебіторську заборгованість ПАТ «Донбасенерго» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у розмірі 656 882 638,00 грн. Також залишено поза увагою лист-відповідь ПАТ «Донбасенерго» від 02.05.2023 №01-1.3/00708, в якому відповідач повідомив ТОВ «ГК «Нафтогаз України», що після початку повномасштабного вторгнення, у зв`язку з пошкодженням залізничної інфраструктури, Слов`янська ТЕС здійснювала виробництво електричної та теплової енергії виключно на природному газі, який закуповувався у ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» відповідно до положень постанови КМУ №222.
З приводу цього колегія суддів зазначає таке.
Надані АТ «НАК «Нафтогаз України» пояснення від 18.10.2023 №14/4-830-23 містять інформацію про врахування у рахунку компенсації ПСО за виконання спеціальних обов`язків у 2022 році дебіторської заборгованості ПАТ «Донбасенерго» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у розмірі 656 882 638,00 грн.
Водночас, уточнення, що надійшли 24.10.2023 до суду першої інстанції, містять прохання АТ «НАК «Нафтогаз України» вважати правильним по тексту не ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», а ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна».
Таким чином, зазначені документи свідчать, що дебіторська заборгованість ПАТ «Донбасенерго» у спірному періоді виникла саме перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна», а не перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг». 
Щодо листа-відповіді ПАТ «Донбасенерго» від 02.05.2023 №01-1.3/00708, у якому відповідач повідомив ТОВ «ГК «Нафтогаз України», що з початку повномасштабного вторгнення, внаслідок пошкодження залізничних під`їздів до станції, Слов`янська ТЕС здійснювала виробництво електричної та теплової енергії виключно на природному газі, закуповуючи його у ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» відповідно до Постанови КМУ №222, слід зазначити наступне.
Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували існування договірних відносин між відповідачем та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у спірний період. Відсутність відповідного договору чи інших документів свідчить про те, що твердження відповідача щодо закупівлі газу саме у ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Відтак, дана обставина не може бути підставою для зміни правової оцінки взаємовідносин сторін та визнання ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» належним постачальником природного газу у межах спірного періоду.
Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними під примусом. Такі обставини можуть міститися у заявах по суті справи, поясненнях учасників чи їхніх представників.
У судовому засіданні від 13.03.2025 представник відповідача не заперечував факт постачання природного газу позивачем – ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у спірний період.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає встановленим факт постачання природного газу позивачем у спірний період, а отже, відповідні обставини не потребують додаткового доказування.
Відповідно до присів Господарського процесуального кодексу України, сторона звертається до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, а отже ключовим у вирішенні даного спору є визначення того, чи є у ТОВ «ГК «Нафтогаз України» право на стягнення грошових коштів з відповідача.
Як вбачається із матеріалів справи та не оскаржується сторонами, між АТ «НАК «Нафтогаз України» та позивачем було укладено договір №05/2022-ПОН від 11.05.2022.
На виконання умов договору №05/2022-ПОН сторонами підписано акт приймання-передачі природного газу №11-ЗС від 30.11.2022 на загальну суму 193968559,04 грн та акт приймання-передачі природного газу №12-ЗС від 31.12.2022 на загальну суму 676429785,28 грн.
Під час судового засідання у суді першої інстанції представник позивача заявив, що товариство розрахувалось з АТ «НАК «Нафтогаз України» за поставлений газ та акцентував увагу суду на положеннях договору №05/2022-ПОН, які визначають порядок та строки оплати природного газу.
Втім, доказів сплати покупцем отриманого природного газу матеріали справи не містять.
Умовами договору №05/2022-ПОН передбачено оплатність послуг з постачання природного газу від АТ «НАК «Нафтогаз України» до ТОВ «ГК «Нафтогаз України».
Як встановлено вище, з матеріалів справи та наданих сторонами пояснень встановлено, що ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» діяло виключно в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених на нього державою, і не було незалежним комерційним постачальником природного газу. Відповідно, передача природного газу кінцевому споживачу – ПАТ «Донбасенерго» – відбулася не за типовим договором постачання, а на виконання спеціальних обов`язків, які було встановлено Постановою КМУ від 06.03.2022 №222.
Натомість, ані Постанова №222, ані жоден інший законодавчий акт, який би регламентував порядок здійснення виконання спеціальних обов`язків не містить посилання на оплатність послуг з постачання природного газу, адже сама правова природа виконання спеціальних обов`язків не передбачає отримання прибутку жодним із суб`єктів таких правовідносин.
Разом з тим, з огляду на зміст Постанови КМУ від 06.03.2022 №222, важливо визначити роль кожного суб`єкта в ланцюгу постачання газу та, відповідно, з`ясувати, хто саме несе фінансові витрати та має право на компенсацію з боку держави.
АТ «НАК «Нафтогаз України» є основним суб`єктом ринку природного газу, на якого постановою Кабінету Міністрів було покладено обов`язки з формування ресурсу природного газу, його закупівлі, зберігання та подальшого постачання суб`єктам, які безпосередньо здійснювали реалізацію кінцевим споживачам. Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ №222, АТ «НАК «Нафтогаз України» було зобов`язане реалізовувати газ для виконання спеціальних обов`язків таким суб`єктам, як ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», у тому числі постачальнику «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України».
АТ «НАК «Нафтогаз України» забезпечило ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» ресурсом природного газу, який в подальшому було поставлено на Слов`янську ТЕС в спірний період.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2020 №1194 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 №628) затверджено Порядок визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки (далі – Постанова №1194).
За умовами п.1 Постанови №1194 цей порядок визначає механізм розрахунку компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» покладаються спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - компенсація).
Розрахунки компенсації проводяться суб`єктом ринку природного газу, що виконував спеціальні обов`язки щодо забезпечення ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», а також ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», у тому числі як постачальника «останньої надії», ресурсом природного газу, необхідним для виконання ними спеціальних обов`язків (далі - суб`єкт). Надання компенсації здійснюється з урахуванням вимог бюджетного законодавства (п.2 Постанови №1194).
Тобто, суб`єктом ринку природного газу, який подає розрахунок компенсації та який отримує компенсацію є АТ «НАК «Нафтогаз України».
З матеріалів справи вбачається, що АТ «НАК «Нафтогаз України» зверталося до Державної аудиторської служби України та Міністерства енергетики України із відповідним розрахунком компенсації за виконання спеціальних обов`язків у період з 01.03.2022 до 31.12.2022. У цьому розрахунку було включено дебіторську заборгованість ПАТ «Донбасенерго» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» у розмірі 656 882 638 грн.
З наведеного слідує, що хоча ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було суб`єктом, який безпосередньо укладав договори на постачання природного газу із споживачами, воно діяло не як незалежний комерційний постачальник, а як суб`єкт, виконуючий ПСО. В матеріалах справи відсутні докази оплати позивачем природного газу АТ «НАК «Нафтогаз Україна», отже позивач не фінансував самостійно закупівлю газу, а отже, не є тим суб`єктом, якому держава має компенсувати витрати.
Отже, право на отримання компенсації з боку держави має саме АТ «НАК «Нафтогаз України» як суб`єкт, що закуповував, транспортував і передавав газ для виконання ПСО. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» діяло як посередник у виконанні спеціальних обов`язків.
Апелянт зазначає, що взаємовідносини між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та АТ «НАК «Нафтогаз України» слід відокремлювати, оскільки це різні юридичні особи, які самостійно відповідають за своїми зобов`язаннями.
Разом з тим, відповідно до п.1.2 Статуту ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна», позивач входить до Групи Нафтогаз, його інтереси співпадають з інтересами АТ «НАК «Нафтогаз України» як корпоративного центру всієї Групи Нафтогаз, що діє в інтересах всієї Групи. Звітність позивача включається до консолідованої фінансової звітності групи Нафтогаз.
Це означає, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» діє не як незалежний ринковий суб`єкт, а як частина загальної корпоративної структури, фінансова діяльність якої координується АТ «НАК «Нафтогаз України».
Більше того, взаємозв`язок цих компаній підтверджується тим, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» виконує спеціальні обов`язки, покладені на нього державою, використовуючи ресурс природного газу, наданий АТ «НАК «Нафтогаз України». Фінансування закупівлі газу, необхідного для виконання ПСО, здійснюється саме АТ «НАК «Нафтогаз України», що підтверджено матеріалами справи.
Усі операції в межах ПСО, включаючи постачання природного газу кінцевим споживачам, узгоджуються у рамках Групи Нафтогаз, і їхній фінансовий ефект враховується у консолідованій звітності АТ «НАК «Нафтогаз України».
Таким чином, посилання апелянта на формальну окремість юридичних осіб не враховує реальну економічну та правову природу їхніх відносин у межах Групи Нафтогаз, а також загальні принципи виконання спеціальних обов`язків.
Окремо, суд наголошує на тому, що дослідження питання факту отримання/неотримання АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначеної компенсації не входить до предмету доказування у справі. Зокрема, вказане за своєю правовою природою є бюджетними відносинами АТ «НАК «Нафтогаз України», які не можуть бути предметом розгляду у даній справі.
Натомість, надані до справи докази в сукупності свідчать про те, що саме АТ «НАК «Нафтогаз України» є суб`єктом виконання спеціальних обов`язків, який забезпечував позивача своїм природним газом, з метою поставки останнього відповідачу, що, в свою чергу, може бути підставою для отримання відповідної компенсації.
АТ «НАК «Нафтогаз України» самостійних вимог щодо предмета спору у справі згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України не заявлено.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відносно відповідача діяло виключно як суб`єкт передачі природного газу від власника (АТ «НАК «Нафтогаз України») до споживача.
Наведене свідчить про відсутність у позивача матеріально-правового інтересу щодо предмета спору, оскільки грошові кошти за поставлений відповідачу природний газ, відповідно до положень Постанови №1194, підлягають компенсації на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» з урахуванням вимог бюджетного законодавства. Отже, суд не вбачає нормативно обґрунтованих та підтверджених належними доказами підстав для визнання за позивачем права на відповідні грошові кошти, які фактично є витратами, понесеними в межах виконання спеціальних обов`язків, та підлягають відшкодуванню у визначеному законодавством порядку.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №910/6091/19, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.
Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову.
Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17.
У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 20.01.2025 у справі №905/998/23, має бути залишене без змін.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 76-79, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 20.01.2025 у справі №905/998/23 залишити без змін.
Постанова суду набирає   законної   сили з дня її   прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

    Повна постанова складена 20.03.2025.

Головуючий суддя                                                                    В.В. Россолов

Суддя                                                                                           О.І. Склярук  

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян