ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 215/2755/24
провадження № 61-1872св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника  ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 рокуу складі колегії суддів: Агєєва О. В., Бондар Я. М., Корчистої О. І., 
ВСТАНОВИВ:
1.    Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2024 року   ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ПІВНГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька.
Позовна заява мотивована тим, що вона є дочкою  ОСОБА_4 , який працював помічником машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД КР» (далі - ТОВ «ШЛЯХБУД КР»). 
Вказувала, що 16 жовтня 2018 року о 02:53 год. на території ПрАТ «ПІВНГЗК» з її батьком -  ОСОБА_4 при виконанні робіт, обумовлених трудовими обов`язками, стався нещасний випадок, внаслідок якого настала його смерть від сумісної тупої травми голови, тулубу, кінцівок з переломами кісток скелету, забоєм внутрішніх органів, внутрішньочерепною травмою, яка ускладнилася шоком, що підтверджується як макроскопічними даними при розтині трупу, так і даними додаткових методів дослідження. Згідно з медичної документації: «вид події: транспортна подія на залізничному транспорті; у відповідності до п. 7 причини настання нещасного випадку: основна - організаційна причина - недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання      робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл; супутні: технічна: - незадовільний технічний стан транспортних засобів загального користування, незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території; організаційна причина - невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкції з охорони праці».
Відповідно до пункту 6 акту форми Н-5 від 01 квітня 2019 року комісія з проведення спеціального розслідування дійшла висновку, що груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками визнано таким, що пов?язаний з виробництвом. 
Позивачка зазначала, що фактичне робоче місце загиблого - ОСОБА_4 , як помічника машиніста тепловоза, знаходилося в кабіні локомотива - тепловоза ТЭМ-2 госп. № 79, який є джерелом підвищеної небезпеки. Вказаний тепловоз ТЭМ-2 госп. № 79, на якому фактично в результаті відмови гальм було допущене зіткнення, внаслідок чого відбувся груповий нещасний смертельний випадок, а також тяговий агрегат ОПЭ1А спеціалізованого поїзда, який перебував у тупику станції «Северная», та екскаватор ЭКТ-10 гост. № 56 належали ПрАТ «ПІВНГЗК». 
Таким чином, у результаті дій, пов?язаних з використанням джерела підвищеної небезпеки, яке належить ПрАТ «ПІВНГЗК» та на території якого стався нещасний випадок, її батько отримав виробничу травму, внаслідок якої наступила його смерть.
Отже, вона, як дочка потерпілого, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, а обов`язок такого відшкодування покладається, у тому числі, на ПрАТ «ПІВНГЗК».
Вказувала, що смертю батька, їй завдано моральних страждань, вона втратила рідну людину. Батько виховував її з народження до його смерті, оскільки її мати покинула сім`ю, коли їй було 9 років. Потрясіння через смерть батька призвели до того, що вона перебувала у напруженому психічному стані, так як у віці 18 років залишалася без батька, який її виховував. Їй не вистачає спілкування з батьком, його підтримки та любові. Окрім психологічної складової, смерть батька докорінно змінила звичний для неї уклад життя, вона вимушена самостійно облаштовувати свій побут, назавжди втратили турботу та підтримку батька. Отже, смерть рідної людини призвела до незворотних негативних змін у її житті та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.
Посилаючись на викладене,   ОСОБА_1  просила суд стягнути з ПрАТ «ПІВНГЗК» на її користь завдану їй внаслідок смерті батька моральну шкоду у розмірі 710 тис. грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2024 рокуу складі судді Камбул М. О. позов       ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ПрАТ «ПІВНГЗК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 300 тис. грн без утримання податку з доходів фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що нещасний випадок з помічником машиніста тепловоза ОСОБА_4 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Оскільки смерть          ОСОБА_4 , який був у складі локомотивної бригади підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПІВНГЗК», сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, то суд вважав, що на ПрАТ «ПІВНГЗК» також покладено обов`язок в силу вимог     статей 1166, 1167, 1168 ЦК України відшкодувати моральну шкоду позивачці, завдану смертю її батька. При цьому, суд зазначив, що визначаючи розмір моральної шкоди у розмірі 300 тис. грн, він врахував вину самого потерпілого - ОСОБА_4 , який був працевлаштований у ТОВ «ШЛЯХБУД КР», а на території ПрАТ «ПІВНГЗК» виконував роботи обслуговування об`єктів останнього, характер і тривалість моральних страждань позивачки у зв`язку із смертю батька, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, яка назавжди втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, їх невідворотність, а також засади розумності і справедливості. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу ПрАТ «ПІВНГЗК» задоволено. Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «ПІВНГЗК» відмовлено. 
Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що загиблий ОСОБА_4 був працівником ТОВ «ШЛЯХБУД КР» та причиною настання нещасного випадку, відповідно до акту форми Н-5 від 01 квітня 2019 року та акту № 2 форми Н-1 від 01 квітня 2019 року, є порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці працівниками ТОВ «ШЛЯХБУД КР». Положеннями статті 1187 ЦК України передбачено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Діяльність з використанням тепловоза ТЭМ-2 госп. № 79, пов`язана саме з ТОВ «ШЛЯХБУД КР», робітники якого діяли на підставі договорів від 31 січня 2017 року № 72 про надання послуг маневрових робіт тепловозів серії ТЕМ 2 та від 01 січня 2017 року № 73 про виконання робіт щодо забезпечення безпеки руху поїздів, відповідно до умов яких підрядник - ТОВ «ШЛЯХБУД КР» було саме виконавцем цих робіт. Таким чином, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, пов`язана з діяльністю використання тепловозу ТЭМ-2 госп. № 79 саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР». Крім того, відповідно до договору оренди, укладеного 10 лютого 2018 року між ПрАТ «ПІВНГЗК» та ТОВ «ШЛЯХБУД КР», актів прийому-передачі орендованого майна, тепловоз ТЭМ-2 госп. № 79, тяговий агрегат ОПЭ1А спеціалізованого поїзда та екскаватор ЭКГ-10 госп. № 56 були передані ПрАТ «ПІВНГЗК» в оренду ТОВ «ШЛЯХБУД КР», а тому саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», як орендар вказаних транспортних механізмів (механізмів), як особа, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортними засобами (механізмами), відповідає за завдану шкоду. 
Отже, належним відповідачем у спірних правовідносинах є саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», а не ПрАТ «ПІВНГЗК», а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, а рішення районного суду залишити без змін. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Підставами касаційного оскарження зазначено пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункту 2 частини третьої статті 411 ЦПК України. 
У березні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2025 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «ПІВНГЗК» про відшкодування моральної шкоди,  завданої смертю батька, за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 рокупризначено до судового розгляду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки не врахував, що тепловоз ТЭМ-2 госп. № 79, на якому фактично в результаті відмови гальм було допущене зіткнення, внаслідок чого відбувся груповий нещасний смертельний випадок, тяговий агрегат ОПЭ1А спеціалізованого поїзда, який перебував у тупику станції «Северная», а також екскаватор ЭКТ-10 гост. № 56, які є джерелом підвищеної небезпеки, належать ПрАТ «ПІВНГЗК». Робоче місце загиблого - ОСОБА_4 , як помічника машиніста тепловоза, знаходилося в кабіні локомотива - тепловоза ТЭМ-2 госп. № 79, який є також джерелом підвищеної небезпеки. Нещасний випадок стався на території ПрАТ «ПІВНГЗК». 
Отже, оскільки нещасний випадок із батьком позивачки стався на виробництві на території підприємства відповідача та внаслідок дій, пов`язаних з використанням джерел підвищеної небезпеки, позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, а обов`язок такого відшкодування, у тому числі, покладається на ПрАТ «ПІВНГЗК».
Посилається на відповідні правові висновки Великої Палати Верховного Суду. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У березні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив ПрАТ «ПІВНГЗК» на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , в якому зазначено, що постанова апеляційного суду є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Судом апеляційної інстанції     вірно встановлено, що саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», з яким потерпілий - ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах, та яке на відповідній правовій підставі (договору оренди) володіло транспортними засобами (механізмами), які є джерелом підвищеної небезпеки, несе відповідальність за завдану позивачці моральну шкоду, внаслідок смерті її батька. Посилання позивачки на відповідні правові висновки Великої Палати Верховного Суду є нерелевантними до обставин цієї справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 , батьками якої в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21 жовтня 1999 року, записано: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 (т. 1, а. с. 30).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Тернівським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1231, та згідно з довідки про причини смерті від 18 жовтня 2018 року, причиною смерті стало: особа знаходилась у поїзді або іншому залізничному транспортному засобі пересування, потерпіла внаслідок зіткнення чи удару з рухомим складом (т. 1, а. с. 28, 29).
Згідно з акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 15 жовтня 2018 року о 20:00 год. локомотивна бригада дільниці № 7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об?єктів ПАТ «ПівнГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР» у складі: машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах ОСОБА_6 та помічника машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах ОСОБА_4 , отримала наряд на виконання робіт з управління та обслуговування тепловозу від механіка дільниці ОСОБА_7 (по телефону) і прийняла зміну на тепловозі серії ТЭМ 2 госп. № 79 на залізничній станції «Сырьевая» УЗТ ПрАТ «ПІВНГЗК». Після огляду тепловозу ОСОБА_6 отримав по телефону завдання на зміну від диспетчера залізничного цеха з обслуговування об?єктів ПАТ «ПівнГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР» ОСОБА_8 після екіпірування тепловозу на залізничній станції «Отвальная», слідувати на залізничну станцію «Вскрышная» УЗТ ПрАТ «ПІВНГЗК» для подальшого виконання робіт з доставки вагонів хопер-дозаторів серії 20-Х351 на колію ЭКГ № 83 Ганнівського кар?єра ПрАТ «ПІВНГЗК» з метою його обробки (дозування щебнем рейко-шпальної решітки). Прибувши на залізничну станцію «Вскрышная», по команді диспетчера станції         ОСОБА_9 , локомотивна бригада виконала маневрову роботу з формування на 5-й залізничній колії станції господарського поїзда у складі тепловозу та трьох навантажених вагонів хопер-дозаторів. Раніше зазначені вагони експлуатувалися у зміну з 13-го на 14-те жовтня локомотивною бригадою тепловоза ТЭМ-2 госп. № 151 (машиніст тепловоза ОСОБА_10 та помічник машиніста тепловозу ОСОБА_11 ) у складі господарського поїзда, який проводив обробку (дозування) рейко-шпальної решітки ЄКГ-6,3УС госп. № 86. По закінченню зміни вагони хопер-дозатори були завантажені щебнем та відставлені на 3-тю залізничну колію станції «Вскрышная». Зауважень з приводу роботи гальмівного обладнання вагонів під час їхньої експлуатації у локомотивної бригади не було. Гальма рухомого складу технічно справні та забезпечували зупинку поїзда при їх використанні.
О 19:30 год. на дільницю № 1 пересувних залізничних колій Ганнівського кар`єру (розташованій на станції «Вскрышная») прибули майстер шляховий ОСОБА_12 і монтер колії ОСОБА_13 . По прибуттю на станцію «Вскрышная» маневрового тепловозу ТЭМ-2 госп. № 79, після погодження з диспетчером цеха ОСОБА_8 , у кабіну машиніста тепловоза піднялися майстер шляховий ОСОБА_12 і монтер колії ОСОБА_13 для слідування з локомотивною бригадою на колію ЭКГ-8И госп. № 83 станції «Южная» та організації виконання робіт з вивантаження вагонів. О 01:35 год. за командою ОСОБА_9 господарський поїзд відправилася з 5-ої колії станції «Вскрышная» за маршрутом: «станція «Вскрышная» - станція «Северная». О 01:41 год. поїзд прибув до вхідного світлофора станції «Северная» та простояв там в очікуванні дозволу на подальший рух до 02:25 год. 
В 02:25 год. машиніст тепловозу ОСОБА_6 отримав команду чергової пo залізничній станції «Северная» ОСОБА_14 на відправлення зі станції «Северная» та слідування до вхідного світлофора станції «Южная» по залізничній колії ЭКГ № 68 з послідуючою доповіддю про його проїзд. Почувши по радіозв?язку, що ОСОБА_6 зрозумів отриману команду, ОСОБА_14 дала дозвіл на подальше слідування поїзда до контролю СП102 станції «Южная», про що ОСОБА_6 повторив радіозв?язком. Зі станції «Северная» до станції «Южная» поїзд рухався колією ЭКГ N?68, далі з?єднувальною колією станцій «Северная» - «Южная» і далі на 14 колію станції «Южная» з метою подальшої зупинки на вільній від рухомого складу колії N? 14 на межі «контролю» стрілочного переводу СП102. Проїхавши приямок ЭКГ № 68 локомотивом вперед і доповівши про це черговій по залізничній станції «Северная», машиніст тепловозу ОСОБА_6 (з невстановлених причин при працюючому стаціонарному радіозв?язку) зателефонував мобільним телефоном до чергової по залізничній станції «Южная» ОСОБА_15 і попросив підготувати заздалегідь у маршрут прямування поїзда СП102. Після погодження з ОСОБА_16 переводу СП102 у маршрут прямування локомотивна бригада господарського поїзда повинна була (заїхав за контроль СП102) зупинити поїзд на колії № 14 та після переводу стрілки черговою по станції продовжити рух у зворотному напрямку на колію ЭКГ-8И госп. № 83. Отримавши підтвердження мобільним телефоном про готовність у маршруті стрілочного переводу, поїзд під керуванням ОСОБА_6 продовжив слідувати на колію № 14 станції «Южная». У період проходження господарського поїзда за власним маршрутом по залізничній колії № 211 під ЭКГ-10 госп. № 56 знаходився раніше відправлений зі станції «Южная» спеціалізований поїзд госп. № 3, який складався з тягового агрегата серії ОПЭА під керуванням машиніста тягового агрегату ОСОБА_17 і помічника машиніста тягового агрегату ОСОБА_18 , і дев?яти думкарів типу 2BC105 УЗТ ПрАТ «ПІВНГЗК», в який у цей час відбувалося навантаження гірничої маси. Залізнична з?єднувальна колія від приямка ЭКГ-4У госп. № 68 станції «Северная» до 14 колії станції «Южная» залізнична колія далі в бік навантажувального тупика ЭКГ-10 госп. №5 6, має ламаний профіль з ухилом різної величини по напрямку руху господарського поїзда № 79.
Під час руху господарського поїзда по станції «Южная» локомотивна бригада в складі ОСОБА_6 і ОСОБА_19 не впоралася з його керуванням (рухаючись по ухилу), не зупинила поїзд після проїзду СП102, продовжила подальший рух поїзда у бік залізничних колій станції «Северная» і 16 жовтня 2018 року о 02:53 год. допустила зіткнення з тяговим агрегатом ОПЭ1А спеціалізованого поїзда, який перебував в тупику екскаватора ЭКГ-10 госп. № 56. При некерованому русі поїзда ні машиніст тепловоза ОСОБА_6 , ні помічник машиніста тепловоза ОСОБА_19 при працюючому радіозв?язку тепловоза не виходили на зв?язок (з невстановлених причин) з черговими по залізничним станціям і не поставили їх до відома про те що відбувається, для приймання з їхнього боку заходів щодо запобігання можливих наслідків.
У момент зіткнення на тепловозі ТЭМ-2 госп. N? 79, крім локомотивної бригади продовжували перебувати майстер шляховий ОСОБА_12 і монтер колії ОСОБА_20 . У результаті допущеного зіткнення в кабіні тепловоза були смертельно травмовані ОСОБА_6 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , а  ОСОБА_12 перед зіткненням зістрибнув з тепловозу та в результаті падіння був травмований. У подальшому ОСОБА_12 був доставлений каретою швидкої допомоги до КЗ «Криворізька міська лікарня N? 7» ДОР» звідки його було переведено до К3 «Криворізька міська клінічна лікарня N? 2» ДОР». Локомотивна бригада тягового агрегату в результаті зіткнення не постраждала (т. 1, а. с. 14-15).
Відповідно до висновку комісії у акті № 2 форми Н-1 від 01 квітня 2019 року встановлено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Особи які допустили порушення вимог законодавства                про охорону праці: ОСОБА_6 , машиніст тепловоза на маневрових та господарчих роботах дільниці № 7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ПівнГЗК», ТОВ «ШЛЯХБУД КР», який не виконав вимоги пунктів 5.4, 5.8 Розділу 5 залізничного транспорту промислових підприємств, затверджених наказом Міністерства промислової політики України від 15 лютого 2010 року № 70 на залізничному транспорті  ПрАТ «ПІВНГЗК»; пунктів 7.1, 7.1.4, 7.1.5, 7.1.12 Розділу 7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ПрАТ «ПІВНГЗК» та пункту 12.2.2 Розділу 12., пункту 13.1.1, Розділу 137 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу ТОВ «ШЛЯХБУД КР» у частині необхідності проведення повного опробування гальм господарського поїзда на працездатність після його формування, яке не було виконане локомотивною бригадою, не здійснював контроль за виконанням своїх обов?язків по проведенню опробування гальм поїзда помічником машиніста тепловоза ОСОБА_4 , та занесенням результатів розрахунків забезпеченості гальмами поїзда у Журналі випробування гальм, який знаходиться на локомотиві. Разом з          ОСОБА_4 не оформив необхідні записи у відповідний Журнал і не підтвердив їх достовірність своїм підписом. У порушення вимог Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ПрАТ «ПІВНГЗК», відправившись зі станції «Вскрышная» на станцію «Северная» та при подальшому русі у напрямку станції «Южная» до початку уклону, під час керування поїздом не проводив у визначених місцях перевірки ефективності дії гальм, що не дало йому можливості своєчасно виявити неефективність їхньої роботи. Під час некерованого руху поїзда при працюючому радіозв?язку тепловоза не виходив на зв?язок (з невстановлених причин) з черговими по залізничним станціям і не поставив їх до відома про те що відбувається. Із Протоколу прослуховування записів перемовин радіозв?язком робітників цеха залізничного транспорту з вивезення гірничої маси з Ганнівського кар?єра УЗТ 16 жовтня 2018 року (перемовини між машиністом тепловозу серії ТЭМ-2 госп. № 79 та диспетчером зміни станції «Вскрышная», черговою станції «Северная» та черговою станції «Южная»), було встановлено зафіксований час між початком заїзду тепловоза на колію № 5 станції «Вскрышная» для з?єднання з вагонами, при виконанні маневрової роботи, та доповіддю ОСОБА_6. диспетчеру станції «Вскрышная» ОСОБА_9 про готовність господарчого поїзда після з`єднання до відправлення на місце виконання робіт складав 03 хвилин 44 секунди, що в часовому інтервалі не дає змоги виконати в повному обсязі необхідне опробування гальм сформованого рухомого складу. Заїхати на 5-ту колію станції, з?єднатися тепловозом з вагонами, перевірити щільність гальмівної магістралі, а також роботу та стан гальмівного устаткування кожного вагона, виконати розрахунок забезпеченості поїзда гальмами та зробити відповідний запис у Журналі потребує значно більше часу. ОСОБА_4 , помічник машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах     дільниці № 7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об?єктів ПАТ «ПівнГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР», який не виконав вимоги пунктів 5.4, 5.8 Розділу 5 Глави XIII Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств, пунктів 7.1, 7.1.4, 7.1.5, 7.1.12 Розділу 7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ПрАТ «ПІВНГЗК» та пункту 12.2.2 Розділу 12, пункту 13.1.1 Розділу 13 Інструкції з експлуатації гальм спеціального рухомого складу ТОВ «ШЛЯХБУД КР», у частині необхідності проведення повного опробування гальм господарського поїзда на працездатність після його формування локомотивною бригадою. ОСОБА_4 знехтував своїми обов?язками та не провів опробування гальм поїзда у встановленому порядку. Разом з ОСОБА_6 не оформив необхідні записи в відповідний Журнал і не підтвердив їх достовірність своїм підписом. У порушення вимог Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ПрАТ «ПІВНГЗК» під час некерованого руху поїзда при працюючому радіозв?язку тепловоза не виходив на зв?язок (з невстановлених причин) з черговими по залізничним станціям і не поставив їх до відома про те що відбувається. Вище вказані порушення нормативних документів з безпеки руху та есплуатації гальм рухомого складу стали можливі в результаті невиконання помічником машиніста тепловоза ОСОБА_21 вимог пунктів 1.7, 1.9 п/п 1.9.5.) Глави 1; пункту 3.1.3 Розділу 3.1 та пункту 3.8.1 Розділу 3.8 Глави 3 Інструкції з охорони праці для помічника машиніста тепловоза на маневрових і господарчих роботах ОТ-0010-18, який своїми діями не забезпечив безпеку руху господарчого поїзда при відправленні його зі станції спеціалізованим поїздом у тупику залізничної колії ЭКГ-10 госп. № 56 Ганнівського кар?єра. ОСОБА_7 порушив вимоги пункту 2.2 (п/п. 2.2.1), пункту 2.15 Розділу 2 Посадової інструкції для електромеханіка дільниці № 7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху 3 обслуговування об?єктів ПАТ «ПівнГЗК», що виразилося в незабезпеченості виконання підлеглим персоналом (локомотивною бригадою у складі машиніста тепловоза    ОСОБА_6 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_4 ) своїх обов?язків та виконання ними нормативних документів з охорони праці та безпеки руху. ОСОБА_22 порушив вимоги пунктів 2.1 (п/п 2.1.1), 2.5 та 2.10 Розділу 2 Посадової інструкції головного механіка залізничного цеху з обслуговування об?єктів ПАТ «ПівнГЗК», що виразилося в експлуатації тепловоза з непрацюючим швидкостеміром, та не дало змоги проконтролювати параметри роботи гальм господарського поїзда під управлінням машиніста тепловозу ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 25-26).
Згідно з акту № 2 форми Н-1 від 01 квітня 2019 року вбачається, що: «смерть настала від несумісних з життям травм тіла, які супроводжувалися розтрощенням та розділенням голови, тулуба та кінцівок. Згідно з МКХ - код основної причини смерті - Т04.8. Код зовнішньої причини захворюваності та смертності - V81/2. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти не виявлені» (т. 1, а. с. 24).
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Надаючи правову оцінку встановленим судами обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції відповідає.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України). 
Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 1167 ЦК України).
Зазначена норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також інших умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою та вини заподіювача (крім випадків відповідальності без вини).
У частині другій статті 1168 ЦК України вказано, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. 
Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина друга статті 153 КЗпП України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини третьої статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.
Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням           здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (стаття 173 КЗпП України). 
Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Тобто відповідні правовідносини регулюються статтею 237-1 КЗпП України, статтями 1166, 1167, 1168 ЦК України, що в залежності від обставин справи слугують підставою для стягнення з роботодавців коштів на відшкодування заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я або в разі смерті працівника моральної шкоди. 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. 
За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18, провадження № 14-517цс19.
Пред`являючи позов,  ОСОБА_1 вказувала, що фактичне робоче місце її загиблого батька - ОСОБА_4 , як помічника машиніста тепловоза, знаходилося в кабіні локомотива - тепловоза ТЭМ-2 госп. № 79, який є джерелом підвищеної небезпеки. Вказаний тепловоз ТЭМ-2 госп. № 79, на якому фактично в результаті відмови гальм було допущене зіткнення, внаслідок чого відбувся груповий нещасний смертельний випадок, а також тяговий агрегат ОПЭ1А спеціалізованого поїзда, який перебував у тупику станції «Северная», та екскаватор ЭКТ-10 гост. № 56 належали ПрАТ «ПІВНГЗК». Таким чином, у результаті дій, пов?язаних з використанням джерела підвищеної небезпеки, яке належить ПрАТ «ПІВНГЗК» та на території якого стався нещасний випадок, її батько отримав виробничу травму, внаслідок якої наступила його смерть. Тому, вона, як дочка потерпілого, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, а обов`язок такого відшкодування покладається, у тому числі, на ПрАТ «ПІВНГЗК».
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Отже, вказаною нормою права передбачено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки.
Судом установлено, що загиблий ОСОБА_4 був працівником ТОВ «ШЛЯХБУД КР» (т. 1, а. с. 34, 35) та причиною настання нещасного випадку, відповідно до акту форми Н-5 від 01 квітня 2019 року та акту № 2 форми Н-1 від 01 квітня 2019 року є порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці працівниками ТОВ «ШЛЯХБУД КР» (т. 1, а. с. 9-27).
Діяльність з використанням тепловоза ТЭМ-2 госп. № 79, пов`язана з ТОВ «ШЛЯХБУД КР», робітники якого діяли на підставі договорів від 31 січня 2017 року № 72 про надання послуг маневрових робіт тепловозів серії ТЕМ 2 та від 01 січня 2017 року № 73 про виконання робіт щодо забезпечення безпеки руху поїздів, відповідно до умов яких підрядник - ТОВ «ШЛЯХБУД КР» було виконавцем цих робіт. 
Таким чином, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, пов`язана з діяльністю використання тепловозу ТЭМ-2 госп. № 79 саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР». 
Крім того, відповідно до договору оренди, укладеного 10 лютого 2018 року між ПрАТ «ПІВНГЗК» та ТОВ «ШЛЯХБУД КР», актів прийому-передачі орендованого майна, тепловоз ТЭМ-2 госп. № 79, тяговий агрегат ОПЭ1А спеціалізованого поїзда та екскаватор ЭКГ-10 госп. № 56 були передані ПрАТ «ПІВНГЗК» в оренду ТОВ «ШЛЯХБУД КР», а тому саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», як орендар вказаних транспортних механізмів (механізмів), як особа, яка на відповідній правовій підставі (договору оренди) володіла транспортними засобами (механізмами), відповідає за завдану шкоду. 
Таким чином, апеляційний суд вірно встановив, що саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», з яким потерпілий - ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах, та яке на відповідній правовій підставі володіло транспортними засобами (механізмами), які є джерелом підвищеної небезпеки, несе відповідальність за завдану позивачці моральну шкоду, внаслідок смерті її батька. 
Зазначеним спростовуються доводи касаційної скарги у відповідній частині. 
Ураховуючи викладене, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про те, що належним відповідачем у спірних правовідносинах є саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», а не ПрАТ «ПІВНГЗК», а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
Цим самим спростовуються відповідні доводи касаційної скарги.
Посилання касаційної скарги на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18, провадження № 14-115цс21, є безпідставними, так як наведені у ній правові висновки є нерелевантними до обставин цієї справи. 
Інші доводи касаційної скарги в основному зводяться до тлумачення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, на власний розсуд.
Порушень судом норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи суд касаційної інстанції не встановив. При цьому не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України). 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 рокузалишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                   Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                             І. Ю. Гулейков
 
                                                                                      Б. І. Гулько
 
                                                                                      Г. В. Коломієць
 
                                                                                      Р. А. Лідовець