ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2025 р.                                                        Справа №914/466/23
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя                                                                       Желік М.Б.
судді                                                                                Галушко Н.А.
                                                                                   Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу розпорядника майна боржника Сокола Олексія Юрійовича №01-32/41-11 від 14.11.2024 (вх. №01-05/3270/24 та №01-05/3271/24 від 15.11.2024)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 (суддя Цікало А.І., повний текст складено 04.11.2024), постановлену за результатами розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Доступні  Фінанси” до боржника
та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 (суддя Цікало А.І., повний текст складено 04.11.2024) за результатами попереднього засідання
у справі №914/466/23
за заявою: Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” “MADISON PACIFIC TRUST LIMITED”
про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл” (ідентифікаційний код 20005502)
 
за участю представників: 
від Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” “MADISON PACIFIC TRUST LIMITED” – адвокат Дудяк Р.А.;
в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів:
від ТзОВ “Доступні Фінанси” – адвокат Горьовий В.В.;
від ТзОВ “Сварог Буковина” – адвокат Савчук Ю.М.;
від Інноватус Стракчерд Трейд Файненс І С.А.Р.Л. – адвокат Мисенко К.В., адвокат Сєрова О.О.;
від представника трудового колективу боржника ОСОБА_1 : адвокат Качан В.В.;
розпорядник майна: арбітражний керуючий Сокол О.Ю.
від інших учасників: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. 
 Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/466/23 вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Доступні Фінанси” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл” визнано на суму 100682408 грн. 36 коп., витрати Товариства з обмеженою відповідальністю “Доступні Фінанси” по сплаті судового збору у розмірі 5368 грн. 00 коп. за подання до суду заяви з вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл” покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл”.
Також, 29.10.2024 Господарський суд Львівської області постановив ухвалу за результатами попереднього засідання у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл”. 
Не погоджуючись із вказаними ухвалами, розпорядник майна боржника Сокол О.Ю.  звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/466/23 про визнання вимог кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю “Доступні  Фінанси” повністю, скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/466/23, постановлену за результатами попереднього засідання, та прийняти нове рішення у відповідній частині, в якій у визнанні грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Доступні  Фінанси” відмовити повністю, а пункт 1.10 "Товариство з обмеженою відповідальністю “Доступні Фінанси” (вул. Патріарха Мстислава Скрипника, буд. 40, офіс 24, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 43520794) на суму 100682408 грн. 36 коп. та 5368 грн. 00 коп. витрати по сплаті судового збору" - виключити. 
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 15.11.2024 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 18.12.2024.
04.12.2024 ТзОВ “Доступні Фінанси” подало суду відзив на апеляційну скаргу. 
Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024, від 29.01.2025, від 24.02.2025 та від 19.03.2025 розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 відкладено розгляд справи на 07.05.2025.
02.05.2025 ТзОВ “Доступні фінанси” подало суду заяву про відвід судді Желіка М.Б.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.05.2025 (у складі колегії: Желік М.Б. - головуючий суддя, судді Галушко Н.А., Орищин Г.В.) справу передано для вирішення питання про відвід судді Желіка М.Б. у порядку, встановленому ст.32 ГПК України.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 (у складі колегії: Панова І.Ю. - головуюча суддя, судді Малех І.Б., Зварич О.В.) у задоволенні заяви ТзОВ “Доступні фінанси” б/н від 01.05.2025 (вх. №01-04/3438/24 від 02.05.2025) про відвід судді Желіка М.Б. від розгляду справи №914/466/23 – відмовлено.
В судовому засіданні 07.05.2025 апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції про визнання вимог кредитора скасувати повністю, а ухвалу за результатами попереднього засідання – у відповідній частині, та прийняти нове рішення про відмову у визнанні грошових вимог ТзОВ «Доступні Фінанси».
Представник кредитора (Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED») підтримав вимоги апеляційної скарги розпорядника майна, просив їх задоволити.
Представник кредитора проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржені ухвали залишити без змін.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, з огляду на таке:

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст заяви кредитора та оскарженої ухвали.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2023 відкрито провадження у справі №914/466/23 за заявою Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл»; визнано вимоги кредитора - Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» у розмірі 15081357,98 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл»; розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» призначено арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича; призначено попереднє засідання суду.
Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 17.02.2023 за №70101.
В межах тридцятиденного строку, встановленого ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства для подання письмових заяв кредиторів з вимогами до боржника, ТзОВ «Доступні Фінанси» подало до Господарського суду Львівської області заяву про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 100 682 408,36 грн., з яких 33 599 408,36 грн – вимоги четвертої черги задоволення вимог кредиторів, 67 083 000,00 грн – вимоги, забезпечені заставою майна (а також 5 368,00 грн. судового збору).
Заява обґрунтована тим, що ПАТ “Банк Восток” 07.07.2020 уклав з ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт” (позичальник-1) та з Підприємством “Вторметекспорт” у формі ТзОВ (позичальник-2) кредитні договори №ОК2020-0194 та №ОК2020-0195 відповідно про відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії. Станом на 28.05.2022 заборгованість становила за договором №ОК2020-0194 - 5999800,00 дол.США, за договором №ОК2020-0195 - 2000200,00 дол.США.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами 07.07.2020 між ПАТ “Банк Восток” та ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” укладено договір застави №ОК2020-0194/0195/З.О., договори поруки №ОК2020-0194/П.4 та №ОК2020-0195/П.4., іпотечні договори №709 та №710.
10.02.2023 ПАТ “Банк Восток” відступив ТзОВ “Фінансова компанія “Солюшинс Фактор” право грошової вимоги за кредитними договорами та права за договорами застави, поруки та іпотеки, укладеними з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальників перед банком.
10.02.2023 ТзОВ “ФК “Солюшинс Фактор” уклало з ТзОВ “Доступні Фінанси” укладено договір факторингу №ДФ-1/10/02/2023 згідно з яким відступило новому кредитору право грошової вимоги за кредитними договорами та права за договорами застави, поруки та іпотеки, укладеними з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальників перед банком. У договорі факторингу визначено, що заборгованість ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт” становить 5635908,98 доларів США, а заборгованість Підприємства “Вторметекспорт” у формі ТзОВ - 1878903,52 долари США.
10.02.2023 ТзОВ “Доступні Фінанси” скористалося своїм правом іпотекодержателя за іпотечними договорами та звернуло стягнення на предмети іпотеки в порядку, передбаченому ст.38 Закону України “Про іпотеку” шляхом продажу предмету іпотеки третій особі-покупцю, у зв`язку з чим відбулося часткове погашення заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 4761564,95 дол. США.
Боржник у відзиві на заяву кредитора вимоги визнав у повному обсязі. 
Розпорядник майна за результатами розгляду заяви відхилив вимоги кредитора у повному обсязі, з огляду на відсутність документального підтвердження таких вимог первинними документами.
Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржені ухвали, дійшов висновків про те, що грошові вимоги ТзОВ “Доступні Фінанси” до боржника, що виникли на підставі кредитних договорів, договорів застави та поруки, складають 100 682 408,36 грн., з яких вимоги в сумі 67 083 000,00 грн. є вимогами, що забезпечені заставою майна боржника згідно з договором застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020, а вимоги на суму 33 599 408,36 грн. є вимогами, що не забезпечені заставою майна боржника. Такі вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають визнанню судом.

Узагальнені доводи апелянта (розпорядника майна).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржені ухвали постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, без належного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи та без врахування низки заперечень розпорядника майна, на підтвердження чого апелянт покликається на такі доводи:
- суд першої інстанції не врахував усталену судову практику щодо визначення вартості предмета застави у випадку, коли боржник є майновим поручителем з зобов`язаннями третьої особи, не врахував п.1.5. договору застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020, відповідно до якого, вартість предмету застави за згодою сторін складає 118 0287 660,00 грн, та дійшов необґрунтованого висновку щодо розміру забезпечених вимог у сумі 67 083 000,00 грн.;
- відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 22.08.2024 у справі №918/1122/23, від 01.11.2022 у справі №910/638/20 від 13.12.2022 у справі №905/3/21, від 31.08.2023 по справі №922/595/23, від 17.06.2020 у справі №905/2028/18, вартість предмета застави, в тому числі і розмір вимог заставного кредитора, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, визначаються у розмірі вартості предмета застави, який визначений між кредитором та боржником у договорі застави;
- суд першої інстанції мав керуватись виключно вартістю предмета застави, яка визначена між сторонами договору – у розмірі 118 0287 660,00 грн., тобто заявлені до визнання грошові вимоги до боржника є забезпеченими в повному обсязі, а саме у розмірі 100 682 408,36 грн.;
- перед судовим засіданням, на якому були прийняті оскаржувані ухвали, кредитор подав через електронний суд клопотання від 25.10.2024 про приєднання доказів загальною кількістю 540 аркушів, однак, суд першої інстанції, в порушення засад змагальності та рівності сторін, позбавив розпорядника майна права на оцінку вказаних документів та надання власної позиції щодо їх змісту;
- щодо грошових вимог, які виникли на підставі кредитного договору №ОК2020-0194: кредитор не надав доказів надання банком траншу кредиту на користь позичальника; за змістом заяви кредитора, станом на 28.05.2022 заборгованість ТзОВ “ЗПК “Інзерноекспорт” за кредитом складала 5 999 800,00 дол.США., в той же час, станом на 10.02.2023 (дата відступлення банком прав вимог) заборгованість складала 5 635 908,98 дол.США, що свідчить про часткове погашення заборгованості за період з 28.05.2022 до 10.02.2023, однак, кредитор не зазначив та не надав доказів на підтвердження розміру здійсненого погашення; заява кредитора не містить розрахунку заборгованості з процентів за користування кредитором із зазначеним періодом та порядком її розрахунку;
- щодо грошових вимог, які виникли на підставі кредитного договору №ОК2020-0195: кредитор не надав доказів надання банком траншу кредиту на користь позичальника; за змістом заяви кредитора, станом на 28.05.2022 заборгованість Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ становила 2 000 200,00 дол.США, в той же час, станом на 10.02.2023 (дата відступлення банком прав вимог) заборгованість складала 1 878 903,52 дол.США, що свідчить про часткове погашення заборгованості за період з 28.05.2022 до 10.02.2023, однак, кредитор не зазначив та не надав доказів на підтвердження розміру здійсненого погашення; заява кредитора не містить розрахунку заборгованості з процентів за користування кредитором із зазначеним періодом та порядком її розрахунку;
- на підтвердження проведення оплати за договором факторингу №ДФ-1/10/02/2023 від 10.02.2023, укладеного між ТзОВ “ФК “Солюшинс Фактор” та ТзОВ “Доступні Фінанси”, кредитор надав платіжне доручення №1 від 09.02.2023, яке датовано і складено до укладення сторонами договору факторингу (10.02.2023), тобто на момент, коли договору факторингу не існувало, а отже, надане платіжне доручення не може підтвердити виконання положень договору факторингу №ДФ-1/10/02/2023, укладеного 10.02.2023; подане кредитором платіжне доручення №1 від 09.02.2023 не містить жодних відміток банківської установи, отже кредитор не надав доказів виконання зобов`язань платіжної дисципліни за договором факторингу, а саме здійснення оплати на користь ТзОВ “ФК “Солюшинс Фактор” ціни продажу на суму 238 620 600,00 грн. в день укладання цього договору;
- відповідно до пункту 13.4. договору факторингу, цей договір заміняє всі попередньо складені сторонами у будь-якій формі заяви, що стосуються предмету договору, тому посилання кредитора про попереднє узгодження договору є нерелевантними і такими, що суперечать змісту самого договору, оскільки всі попередні узгодження, що стосуються предмету договору змінені саме 10.02.2023, а отже, предмету договору від 10.02.2023, відповідно до його змісту і положень, не існувало станом на 09.02.2023;
- відповідно до вимог п.7.2. договору факторингу, фактор здійснює оплату клієнту ціни продажу в день укладання цього договору за відповідними реквізитами вказаних у цьому пункті;
- при дослідженні питання щодо настання певних обставин, які обумовлені відповідними договорами, варто врахувати загальні принципи тлумачення правочинів «Contra proferentem», щодо якого Верховний суд у постанові від 19.04.2018 у справі №910/9508/17 зазначив: «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.»;
- висновки розпорядника майна про те, що кредитор подав платіжне доручення №1 від 09.02.2023, яке датовано і, відповідно, складено до укладення сторонами договору факторингу-2 (10.02.2023), тобто, на момент, коли договору факторингу не існувало – не спростовані; на момент складення платіжного доручення договору не існувало, а отже сторони не могли вчиняти жодних дій на його виконання;
- суд не врахував факту розгляду справи №914/466/23 (914/2764/23), предметом якої є розгляд низки позовних вимог, зокрема, визнання недійсними договорів іпотеки №710 та №709 з підстав, серед іншого, їх фраудаторності, при цьому, в рамках вказаної справи розглядається питання наявності фраудаторної конструкції для виведення майна боржника, елементами якої є й договори відступлення, на підставі яких кредитором і заявлені відповідні вимоги;
- факт встановлення наявності фраудаторної конструкції для виведення майна боржника, елементами якої є й договори відступлення, є вкрай вагомим при розгляді грошових вимог такого кредитора, при цьому на момент постановлення оскаржуваних ухвал, остаточне рішення у справі №914/466/23 (914/2764/23) відсутнє, що з об`єктивних причин унеможливлює розгляд грошових вимог кредитора;
- суд не врахував, що позичальники за кредитними договорами є заінтересованими особами щодо боржника, з огляду на що підлягав застосуванню підвищений стандарт доказування задля забезпечення перевірки підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог;
- суд першої інстанції не врахував правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.07.2022 у справі №904/4608/21, відповідно до яких суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду заяви про визнання кредиторських вимог до боржника мали врахувати, що в межах цієї ж справи було відкрито провадження, в порядку статті 7 КУзПБ, про визнання фраудаторних правочинів (договорів поруки, укладених з боржником) недійсними, оскільки результати вирішення такого спору можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора, породити, в подальшому, низку судових процесів з перегляду визнаних судом грошових вимог кредитора, та мати негативні наслідки у вигляді порушення (продовження) процесуальних строків;
- кредитор не надав документів первинної бухгалтерської звітності (банківські виписки оформлені відповідно до вимог чинного законодавства України, документи які містять відомості та підтверджують господарські операції тощо), які підтверджують розмір наданих кредитних коштів позичальникам, з огляду на що, розпорядник майна був позбавлений можливості перевірити обґрунтованість заявленого розміру не погашеного кредиту, при цьому, з огляду на зміст документів, які кредитор визначає як «засвідчена копія банківських виписок по рахунку» вбачається відсутність будь-яких відміток банківської установи, в тому числі особистого підпису особи, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта та печатки банку.

Узагальнені доводи та заперечення кредитора.

У відзиві на апеляційну скаргу кредитор наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника:
- помилковими є припущення скаржника, що суд першої інстанції не врахував судової практики щодо порядку визначення розміру забезпечених вимог, адже у договорі застави визначено ринкову вартість предмета застави станом на 29.05.2020, водночас, вартість предмету застави, визначена п.1.5. договору застави, є погодженою сторонами вартістю предмету застави на момент укладення цього договору, водночас, протягом строку дії цього договору, вартість предмету застави переглядається наступним чином: 1.5.1.2. заставодавець надає заставодержателю право протягом всього строку дії цього договору в односторонньому порядку (без погодження з заставодавцем) переглядати вартість предмету застави шляхом замовлення оцінки предмета застави у суб`єкта оціночної діяльності; з моменту отримання заставодержателем від суб`єкта оціночної діяльності звіту оцінювача, вартістю предмету застави є ринкова вартість, зазначена в наданому звіті;
- згідно з висновком про вартість предмету застави, складеного 06.02.2023 суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Консалтінгова компанія «Бюро оцінки Стефанович», ринкова вартість предмету застави (обладнання) складає 67 083 000,00 грн., отже, відповідно до умов п.п 1.5.1.2. п.п.1.5.1. п.1.5. договору застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020 ринкова вартість (заставна вартість) предмету застави складає 67 083 000,00 грн; згідно з абз.2 та абз.3 ч.2 ст.45 КУзПБ, якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави, залишок вимог вважається незабезпеченим;
- Кодекс України з процедур банкрутства не пов`язує включення до реєстру вимог кредиторів, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог, розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов`язань боржника, незалежно від вартості предметів застави, встановлених в договорі застави (іпотеки);
- враховуючи те, що ТзОВ «Доступні Фінанси» визначило свої забезпечені вимоги до боржника, виходячи з вартості предметів забезпечення, визначеної у відповідності до умов п.п 1.5.1.2. п.п.1.5.1. п.1.5. договору застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020 та згідно з висновком про вартість предмету застави, складеного 06.02.2023, у розмірі 67 083 000,00 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме така сума забезпечених вимог підлягає внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;
- висновки, що викладені у постановах Верховного Суду від 22.08.2024 у справі №918/1122/23, від 31.08.2023 у справі №922/595/23 та від 17.06.2020 у справі №905/2028/18, на які покликається апелянт, викладені у правовідносинах, що не є подібними до спірних правовідносин у справі №914/466/23, а тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції;
- встановлені судом фактичні обставини та матеріально-правове регулювання спірних правовідносин та правовідносин у справах №918/1122/23, №922/595/23 (визначення вимог забезпеченого кредитора в залежності від визначення ціни продажу предмета іпотеки при прийнятті рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та від встановленої процедури погашення вимог заставного кредитора, яка відбується за затвердженим судом планом реструктуризації з особливостями визначеними п. 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ) є абсолютно різними, що виключно свідчить про відсутність подібності правовідносин та їх тотожності;
- у справах №918/1122/23, №922/595/23 №905/2028/18 права й обов`язки суб`єктів правовідносин, не допускали надання заставодавцем права заставодержателю протягом всього строку дії договору застави в односторонньому порядку (без погодження з заставодавцем) переглядати вартість предмету застави шляхом замовлення оцінки предмета застави у суб`єкта оціночної діяльності та встановлювати вартість предмету застави з моменту отримання заставодержателем від суб`єкта оціночної діяльності звіту оцінювача щодо визначення його ринкової вартості, отже не є подібним правам та обов`язкам суб`єктів правовідносин у справі за №914/466/23;
- оплата ціни договору факторингу №ДФ-1/10/02/2023 від 10.02.2023 за платіжним дорученням №1 від 09.02.2023 проведена ПАТ «Банк Восток» саме 10.02.2023, що підтверджується відміткою банку про проведення платежу 10.02.2023, штампом ПАТ «Банк Восток» та підписом уповноваженої особи;
- підтвердженням здійснення оплати ціни договору факторингу №ДФ-1/10/02/2023 від 10.02.2023 ТзОВ «Доступні Фінанси» та зарахування оплати на рахунок ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» підтверджується: банківською випискою, виданою ТзОВ «Доступні Фінанси» від 17.09.2024; банківською випискою, виданою ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» від 13.09.2024;
- факт передачі прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення за актом приймання-передачі від 10.02.2023, підтверджує отримання ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» повної оплати суми, що встановлена в п.п. 7.1., 7.2. договору факторингу;
- підтвердження розміру заборгованості позичальників за кредитними договорами, права вимоги за якими відступлені ТзОВ «Доступні Фінанси» за договором факторингу, ТзОВ «Доступні Фінанси» неодноразово в додаткових поясненнях від 20.05.2024, уточненнях до додаткових пояснень від 17.06.2024 та клопотанні від 25.10.2024 надавалися до суду та скаржнику банківські виписки з відміткою ПАТ «Банк Восток» про засвідчення копій належним чином;
- банківськими виписками підтверджується: - надання ПАТ «Банк Восток» кредитних коштів позичальнику - ТзОВ «ЗПК «Інзерноекспорт» за кредитним договором №ОК2020-0194 від 07.07.2020; - надання ПАТ «Банк Восток» кредитних коштів позичальнику – Підприємству «Вторметекпосрт» у формі ТзОВ за кредитним договором №ОК2020-0195 від 07.07.2020; - винесення заборгованості по основному боргу та процентах - ТзОВ «ЗПК «Інзерноекспорт» за кредитним договором №ОК2020-0194 від 07.07.2020 на прострочені рахунки; - винесення заборгованості по основному боргу та процентах - Підприємства «Вторметекпосрт» у формі ТзОВ за кредитним договором №ОК2020-0195 від 07.07.2020 на прострочені рахунки; - часткове погашення заборгованості - ТзОВ «ЗПК «Інзерноекспорт» за кредитним договором №ОК2020-0194 від 07.07.2020 за основним боргом та процентами; - часткове погашення заборгованості - Підприємства «Вторметекпосрт» у формі ТзОВ за кредитним договором №ОК2020-0195 від 07.07.2020 за основним боргом та процентами; - вихідний залишок заборгованості (сума заборгованості по основному боргу та процентах) - ТзОВ «ЗПК «Інзерноекспорт» за кредитним договором №ОК2020-0194 від 07.07.2020 за основним боргом та процентами;
- до заяви з кредиторськими вимогами до боржника долучено розрахунки заборгованості за кредитними договорами станом на 10.02.2023, які є невід`ємними частинами вказаних договорів факторингу;
- також кредитор здійснив самостійно розрахунок заборгованості за кредитними договорами із зазначенням: - дати та сум видачі кредиту позичальникам, дати та суми погашення основного боргу, залишку суми заборгованості по основному боргу, що підлягає сплаті; - періодів нарахування процентів, процентних ставок, нарахованих сум до сплати по процентах, сплачених сум заборгованості по процентах та залишку заборгованості по процентах, що підлягає сплаті; 
- зазначені вище доводи спростовують твердження скаржника, що кредитор не надав доказів надання банком кредитних коштів позичальникам і доказів які підтверджують розмір здійсненого погашення;
- оскільки відбулося звернення стягнення на предмети іпотеки в позасудовому порядку на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна, відбулося часткове погашення заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 4 761 564,95 дол.США (4 728 564,95 дол.США + 33 000,00 дол.США); станом на 10.02.2023 до моменту часткового погашення загальна сума заборгованості боржників за кредитними договорами становила 7 514 812,50 дол.США= 5 635 908,98 дол.США + 1 878 903,52 дол.США, що вказано в п.2 договору факторингу-2 у визначенні терміну – «Заборгованість»; станом на 14.02.2023 (до відкриття провадження у справі про банкрутство) з урахуванням часткового погашення, загальна сума заборгованості боржників за кредитними договорами становить 2 753 247,55 дол.США.= 7 514 812,50 дол.США - 4 761 564,95 дол.США; станом на день звернення з заявою про визнання грошових вимог до боржника (15.03.2023) офіційний курс НБУ складав 1 USD= 36,5686 грн., відтак загальна сума заборгованості боржників за вказаними кредитними договорами в гривневому еквіваленті складає 100 682 408,36 грн; отже, поточний загальний розмір заборгованості боржника, яка виникла на підставі в кредитних договорів та договорів поруки складав 100 682 408,36 грн, з яких вимоги в сумі 67 083 000,00 грн є забезпеченими вимогами; вимоги в сумі 33 599 408,36 грн є конкурсними вимогами, що не забезпечені заставою майна боржника;
- Північним апеляційним господарським судом встановлено преюдиційні обставини у справі №910/1766/24, що відображено у постанові від 02.10.2024, за результатами розгляду спору за позовом ТзОВ «Доступні Фінанси» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №387/5 від 12.02.2024, зокрема, зокрема судом встановлено, що на підставі укладеного договору факторингу №ДФ-1/10/02/2023 від 10.02.2023 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за №311, ТзОВ «Доступні Фінанси» є належним кредитором та іпотекодержателем, відтак 10.02.2023 ТзОВ «Доступні Фінанси» звернуло стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом продажу третій особі предмету іпотеки в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»;
- зважаючи на те, що договір застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020 є діючим (чинним); приватне обтяження від 07.07.2020 за №27920583 є діючим (чинним), що підтверджується витягом з ДРОРМ за №93609949 від 17.09.2024, ТзОВ «Доступні Фінанси» в судовому та позасудовому порядку не звертало стягнення предмет застави за договором застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020, відповідно до п.п 1.5.1.2. п. 1.5.1. договору застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020 ринкова вартість (заставна вартість) предмету застави (обладнання) складає 67 083 000,00 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме така сума забезпечених вимог підлягає внесенню до реєстру вимог кредиторів;
- доводи апелянта про наявність ознак заінтересованості позичальників за кредитними договорами стосовно боржника та їх вплив на визнання вимог ТзОВ «Доступні фінанси» спростовується рішенням Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 у справах №914/466/23 (914/2764/23), у якому встановлено, що боржник є компанією, що входить до складу групи компаній, які є резидентами України та інших країн, а також те, що юридичні особи, які отримували кредитні кошти у ПАТ «Банк Восток» - ТзОВ «ЗПК «Інзерноекспорт» та Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, входять в групу компаній належних власникам Компанії «G. N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED», у зв`язку з чим отримання кредитних коштів в ПАТ «Банк Восток» цими компаніями та передача в забезпечення предметів іпотеки ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» є абсолютно логічною та економічно обґрунтованою, адже всі вказані особи пов`язані веденням спільного бізнесу, залученням грошових коштів для ведення спільної господарської діяльності групою Компаній для фінансування діяльності Сухого порту (предмету іпотеки); корпоративна структура означених компаній свідчить про ознаки класичної моделі ведення бізнесу.

Встановлені фактичні обставини справи. 

Із доданих до заяви кредитора про визнання грошових вимог до боржника б/н від 21.03.2023 (вх.№1158/23 від 21.03.2023) доказів вбачається, що кредитор обґрунтовує грошові вимоги до боржника тим, що він на підставі договору факторингу отримав право вимоги до боржника як майнового поручителя за кредитними зобов`язаннями третіх осіб, які допустили заборгованість.
Так, 07.07.2020 між ПАТ “Банк Восток” та ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт” укладено кредитний договір №ОК2020-0194, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт” грошові кошти (кредит) шляхом відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 4 000 000,00 доларів США, а ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт” зобов`язалось сплатити за користування кредитом проценти за фіксованою ставкою 7,9% та повернути кредит не пізніше 25.05.2023.
До кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020 укладено додаткові угоди від 23.12.2020 (про збільшення ліміту кредитної лінії до 6 500 000,00 доларів США), додаткові угоди від 31.05.2021, від 14.06.2021 та додаткову угоду, підписану цифровими підписами 13.07.2022. 
На підтвердження надання кредитних коштів за цим договором до заяви про визнання кредиторських вимог додано заявки ТзОВ «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» на отримання грошових коштів, виписки по особовому рахунку ТзОВ «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» в ПАТ «Банк Восток» за період з 07.07.2020 до 09.02.2023 (які підтверджують винесення заборгованості на прострочені рахунки та погашення позичальником відсотків за кредитом).

07.07.2020 між ПАТ “Банк Восток” та Підприємством “Вторметекспорт” у формі ТзОВ укладено кредитний договір №ОК2020-0195, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати Підприємству “Вторметекспорт” грошові кошти (кредит) шляхом відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 4 000 000,00 доларів США, а Підприємством “Вторметекспорт” зобов`язалось сплатити за користування кредитом проценти за фіксованою ставкою 7,9% та повернути кредит не пізніше 25.05.2023.
До кредитного договору №ОК2020-0195 від 07.07.2020 укладено додаткові угоди від 23.12.2020, від 31.05.2021, від 14.06.2021, від 05.07.2021, від 08.07.2022.
На підтвердження надання кредитних коштів за цим договором до заяви про визнання кредиторських вимог додано заявки Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ на отримання грошових коштів, виписки по особовому рахунку Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ в ПАТ «Банк Восток» за період з 07.07.2020 до 09.02.2023 (які підтверджують винесення заборгованості на прострочені рахунки та погашення позичальником відсотків за кредитом).

07.07.2020 ПАТ “Банк Восток” (іпотекодержатель) та ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” (іпотекодавець) уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. та зареєстрований в реєстрі за №709, відповідно до умов якого ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” як майновий поручитель за ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт” (позичальник 1) та за Підприємство “Вторметекспорт” у формі ТзОВ (позичальник 2) надав в іпотеку нерухоме майно, вказане у п.1.2. договору, для забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з:
- кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020 та всіх додаткових угод до нього, укладеного між ПАТ “Банк Восток” та ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт”, за умовами якого позичальнику надано кредит шляхом відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 4 000 000,00 доларів США на строк до 25.05.2023 зі сплатою процентів у розмірі 7,9%;
- кредитного договору №ОК2020-0195 від 07.07.2020 між ПАТ “Банк Восток” та Підприємством “Вторметекспорт” у формі ТзОВ, за умовами якого позичальнику надано кредит шляхом відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 4 000 000,00 доларів США на строк до 25.05.2023 зі сплатою процентів у розмірі 7,9%.
Відповідно до п.1.2. предметом іпотеки за цим договором є таке майно:
- земельна ділянка з кадастровим номером 5110137600:48:002:0015, площею 0,1594 га, реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 966422451101, яка розташована за адресою: Україна, Одеська область, м.Одеса, Хаджибейська дорога, 4.
Відповідно до п.1.3. іпотечного договору, згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ПП «Вітал-Профі» станом на 29.05.2020 ринкова вартість земельної ділянки – 2 479 000,00 грн.
У п.3.1.9. іпотечного договору передбачено, що звернути стягнення на предмет іпотеки у наступних випадках: 
- коли термін виконання зобов`язань по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за кредитом та/або комісії та /або неустойки згідно з основними договорами чи неустойки згідно цього договору настав, проте зобов`язання залишається не виконаним;
- незалежно від настання терміну повернення кредиту, сплати процентів за кредитом, комісії, неустойки у випадку порушення провадження у справі про банкрутство іпотекодавця чи будь-кого з позичальників або прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи іпотекодавця чи будь кого з позичальників;
- незалежно від настання терміну повернення кредиту, сплати процентів за кредитом, комісії, неустойки у випадку набуття третьою особою права звернути стягнення на предмет іпотеки.
У п.5.1. іпотечного договору передбачено, що при настанні обставин, передбачених у п.3.1.9. цього договору та в інших випадках, передбачених законодавством України, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог. Іпотекодавець відповідає за виконання основних договорів як солідарний боржник, проте в межах вартості предмета іпотеки.
У п.5.1.1 іпотечного договору міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку», зокрема, відповідно до цього пункту, при настанні обставин, визначених у п.3.1.9. цього договору та в інших випадках, передбачених законодавством України, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя можу бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: 
- переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому у ст.37 Закону України «Про іпотеку»; 
- продажу предмету іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу від свого імені на підставі цього договору в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до договору про внесення змін до іпотечного договору від 23.12.2020, (договір про внесення змін посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. та зареєстровано в реєстрі за №1880), у зв`язку з укладенням додаткової угоди від 23.12.2020 до кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020,  п.1.1.1. пункту 1.1. іпотечного договору викладено у такій редакції:
«Кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 23.12.2020, а також всіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені протягом дії кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020 (основний договір-1), укладеного між іпотекодержателем та позичальником-1, за умовами якого іпотекодержатель надає позичальнику  кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 6 500 000.00 доларів США на строк до 25 травня 2023 року зі сплатою позичальником 1 процентів за користування кредитом у розмірі 7,9% процентів річних, а також зі сплатою комісій, неустойки згідно умов основного договору-1».

07.07.2020 ПАТ “Банк Восток” (іпотекодержатель) та ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” (іпотекодавець) уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. та зареєстрований в реєстрі за №710, відповідно до умов якого ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” як майновий поручитель за ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт” (позичальник 1) та за Підприємство “Вторметекспорт” у формі ТзОВ (позичальник 2) надав в іпотеку нерухоме майно, вказане у п.1.2. договору, для забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з:
- кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020 та всіх додаткових угод до нього, укладеного між ПАТ “Банк Восток” та ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт”, за умовами якого позичальнику надано кредит шляхом відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 4 000 000,00 доларів США на строк до 25.05.2023 зі сплатою процентів у розмірі 7,9%;
- кредитного договору №ОК2020-0195 від 07.07.2020 між ПАТ “Банк Восток” та Підприємством “Вторметекспорт” у формі ТзОВ, за умовами якого позичальнику надано кредит шляхом відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 4 000 000,00 доларів США на строк до 25.05.2023 зі сплатою процентів у розмірі 7,9%.
Відповідно до п.1.2. предметом іпотеки за цим договором є таке майно:
- будівлі та споруди, що знаходяться на ділянці підготовки зерна загальною площею 3301.30 кв.м., реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1095034551101, які розташовані за адресою: Україна, Одеська область, м.Одеса, Хаджибейська дорога, 4;
- земельна ділянка з кадастровим номером 5110137600:48:002:0010, площею 3,000 га, реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 105315251101, яка розташована за адресою: Україна, Одеська область, м.Одеса, Хаджибейська дорога, 4.
Відповідно до п.1.3. іпотечного договору, згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ПП «Вітал-Профі» станом на 29.05.2020 загальна ринкова вартість предмета іпотеки 309 893 540,00 грн., ринкова вартість нерухомості – 263 236 540,00 грн., ринкова вартість земельної ділянки – 46 656 000,00 грн.
У п.3.1.9. іпотечного договору передбачено, що звернути стягнення на предмет іпотеки у наступних випадках: 
- коли термін виконання зобов`язань по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за кредитом та/або комісії та /або неустойки згідно з основними договорами чи неустойки згідно цього договору настав, проте зобов`язання залишається не виконаним;
- незалежно від настання терміну повернення кредиту, сплати процентів за кредитом, комісії, неустойки у випадку порушення провадження у справі про банкрутство іпотекодавця чи будь-кого з позичальників або прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи іпотекодавця чи будь кого з позичальників;
- незалежно від настання терміну повернення кредиту, сплати процентів за кредитом, комісії, неустойки у випадку набуття третьою особою права звернути стягнення на предмет іпотеки.
У п.5.1. іпотечного договору передбачено, що при настанні обставин, передбачених у п.3.1.9. цього договору та в інших випадках, передбачених законодавством України, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог. Іпотекодавець відповідає за виконання основних договорів як солідарний боржник, проте в межах вартості предмета іпотеки.
У п.5.1.1 іпотечного договору міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку», зокрема, відповідно до цього пункту, при настанні обставин, визначених у п.3.1.9. цього договору та в інших випадках, передбачених законодавством України, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя можу бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: 
- переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому у ст.37 Закону України «Про іпотеку»; 
- продажу предмету іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу від свого імені на підставі цього договору в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку».
В п.5.1.4.2, п.5.1.5.1 іпотечного договору передбачено, що у разі застосування звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель направляє іпотекодавцю та позичальникам вимогу про усунення  порушення у відповідності до ст.35 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до договору про внесення змін до іпотечного договору від 23.12.2020, (договір про внесення змін посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. та зареєстровано в реєстрі за №1881), у зв`язку з укладенням додаткової угоди від 23.12.2020 до кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020,  п.1.1.1. пункту 1.1. іпотечного договору викладено у такій редакції:
«Кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 23.12.2020, а також всіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені протягом дії кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020 (основний договір-1), укладеного між іпотекодержателем та позичальником-1, за умовами якого іпотекодержатель надає позичальнику  кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 6 500 000.00 доларів США на строк до 25 травня 2023 року зі сплатою позичальником 1 процентів за користування кредитом у розмірі 7,9% процентів річних, а також зі сплатою комісій, неустойки згідно умов основного договору-1».

07.07.2020 ПАТ «Банк Восток» (кредитор) та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (поручитель) уклали договір поруки №ОК2020-0194/П.4, за умовами якого п.1.1. поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за виконання ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт” всіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020, як існуючих на дату укладення цього договору, так і тих, які можуть виникнути в майбутньому.
Відповідно до п.1.3. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату неустойки згідно з умовами кредитного договору, проте максимальний обсяг відповідальності Поручителя за цим договором складає 4 316 000,00 доларів США. 
Пункт 1.4. договору поруки визначає, що відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. 
Згідно з п.6.6. договору поруки права кредитора за цим договором можуть бути відступлені третій особі згідно чинного законодавства України, без згоди поручителя. Поручитель своїм підписом під цим договором надає свою згоду забезпечувати виконання зобов`язань за кредитним договором також у випадку, коли відбудеться переведення боргу за кредитним договором на іншу особу, в тому числі у порядку правонаступництва.
До договору поруки №ОК2020-0194/П.4 від 07.07.2020 було укладено додаткові угоди від 23.12.2020, від 31.05.2021, від 14.06.20021 у зв`язку з підписанням додаткових угод до кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020.

07.07.2020 ПАТ «Банк Восток» (кредитор) та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (поручитель) уклали договір поруки №ОК2020-0195/П.4, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за виконання Підприємством “Вторметекспорт” у формі ТзОВ всіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору №ОК2020-0195 від 07.07.2020, як існуючих на дату укладення цього Договору, так і тих, які можуть виникнути в майбутньому.
Відповідно до п.1.2. договору поруки, поручитель підтверджує, що умови кредитного договору добре йому відомі, оскільки він до укладення цього договору ознайомився з кредитним договором, повністю йому зрозумілі.
Згідно з п.1.3. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату неустойки згідно умов кредитного договору, проте максимальний обсяг відповідальності поручителя за цим договором складає 4316000,00 доларів США.
Пункт 1.4. договору поруки визначає, що відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. 
Згідно з п. 6.6. договору поруки права кредитора за цим договором можуть бути відступлені третій особі згідно чинного законодавства України, без згоди поручителя. Поручитель своїм підписом під цим договором надає свою згоду забезпечувати виконання зобов`язань за кредитним договором також у випадку, коли відбудеться переведення боргу на кредитним договором на іншу особу, в тому числі у порядку правонаступництва.
До договору поруки №ОК2020-0195/П.4 від 07.07.2020 було укладено додаткові угоди від 31.05.2021, від 14.06.20021, від 05.07.2021 у зв`язку з підписанням додаткових угод до кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020.

07.07.2020 ПАТ «Банк Восток» (заставодержатель) та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (заставодавець) уклали договір застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 з метою забезпечення вимог заставодержателя, що випливають з кредитного договору №ОК2020-0194 від 07.07.2020, укладеного між ПАТ “Банк Восток” та ТзОВ “Зерновий перевантажний комплекс “Інзерноекспорт”, та кредитного договору №ОК2020-0195 від 07.07.2020, укладеного між ПАТ “Банк Восток” та Підприємством “Вторметекспорт” у формі ТзОВ.
Відповідно до п.1.2.1. договору предметом застави є належне заставодавцю на праві приватної власності майно, а саме: обладнання, перелік якого зазначений у додатку №1 до договору, який є невід`ємною частиною даного договору та погоджується і підписується сторонами одночасно з укладенням цього договору. 
Згідно з п.1.3. договору застави, предмет застави зберігається за адресою: Одеська область, місто Одеса, Хаджибейська дорога, будинок 4. 
Відповідно до п.1.4. договору застави, предмет застави належить заставодавцю на праві приватної власності, на підтвердження чого заставодавцем надано балансову довідку станом на 01.06.2020.
Відповідно до п.1.5. договору застави, згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності – ПП «Вітал-Профі» станом на 29.05.2020 вартість предмета застави становить 118 028 660,00 грн., що становить у грошовому еквіваленті 3 984 290,00 Євро.
Відповідно до п.1.5.1. сторони погодили, що вартість предмета застави, визначена у п.1.5. договору, є погодженою сторонами вартістю предмета застави на момент укладення цього договору. Протягом строку дії цього договору вартість предмета застави переглядається наступним чином:
1.5.1.1. Не рідше, ніж один раз на кожні дванадцять місяців дії цього договору заставодавець повинен замовити у суб`єкта оціночної діяльності, погодженого заставодержателем, проведення оцінки предмета застави, проведення оцінки предмета застави, та за результатами проведеної оцінки надати заставодержателю звіт про ринкову вартість предмета застави. З моменту отримання заставодержателем зазначеного в цьому пункті звіту оцінювача вартістю предмета застави є ринкова вартість, зазначено в цьому звіті;
1.5.1.2. Заставодавець надає заставодержателю право протягом всього строку дії цього договору в односторонньому порядку (без погодження із заставодавцем) переглядати вартість предмета застави шляхом замовлення оцінки предмета застави у суб`єкта оціночної діяльності. З моменту отримання заставодержателем від суб`єкта оціночної діяльності зазначеного в цьому пункті звіту оцінювача вартістю предмета застави є ринкова вартість, зазначено у цьому звіті.
У додатку №1 до договору застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020 наведено опис обладнання, що передається в заставу, загальна балансова вартість якого становить 52 752 072,33 грн., обладнання належить на праві власності ТзОВ «Олімпекс Купе Інтеренейшнл» і зберігається за адресою Одеська область, м.Одеса, Хаджибейська дорога, будинок 4.
Відповідно до п.1.8 договору застави протягом всього строку дії цього договору місце зберігання предмету застави має відповідати умовам цього договору.
23.12.2020 сторони уклали додаткову угоду до договору застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020 в частині збільшення розміру кредитного ліміту за кредитним договором №ОК2020-0194 від 07.07.2020 до 6 500 000,00 доларів США.
Копію договору застави та додаткової угоди до нього додано до уточнення до заяви про визнання кредиторських вимог (вх.№16030/24 від 18.06.2024).

До заяви про визнання грошових вимог до боржника додано договір застави №04-04-3/527-2021 від 12.07.2021, укладений між юридичною особою за законодавством Чорногорії – Запад Банк Акціонерне товариство Подгориця, (заставодержатель) та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтеренейшнл» (заставодавець), відповідно до п.1.1. якого заставодавець передає в заставу заставодержателю рухоме майно (обладнання, перелік якого наведений у додатку №1 до договору) для забезпечення вимог заставодержателя, що випливають з кредитного договору №04-04-1/449-2021 від 09.02.2021 (основний договір), а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені протягом строку дії кредитного договору №04-04-1/449-2021 від 09.02.2021, укладеного між заставодержателем та позичальником, за умовами якого заставодержатель надає позичальнику револьверний кредит у сумі 1 500 000,00 доларів США на строк по 09.02.2023, зі сплатою позичальником процентів за користування кредитом у розмірі 7,5% річних, а також зі сплатою комісій, неустойки згідно умов основного договору. Відповідно до п.1.5. договору застави ринкова вартість предмета застави становить 118 028 660,00 грн., що становить у грошовому еквіваленті 3 984 290,00 Євро.
У додатку №1 до договору застави №04-04-3/527-2021 від 12.07.2021 наведено опис обладнання, що передається в заставу, загальна балансова вартість якого становить 52 752 072,33 грн., обладнання належить на праві власності ТзОВ «Олімпекс Купе Інтеренейшнл» і зберігається за адресою Одеська область, м.Одеса, Хаджибейська дорога, будинок 4.
У п.2.1.1. договору заставодавець гарантує, що предмет застави знаходиться у його власності, до моменту укладення цього договору нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, в тому числі податковою, не перебуває, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесений, судового спору чи суперечок щодо нього немає, прав та вимог щодо нього у третіх осіб зареєстрованих чи незареєстрованих як в межах України так і за межами України немає, крім договору застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.20202, що був укладений з ПАТ «Банк Восток».

03.02.2023 ТзОВ «Доступні фінанси» уклало з ТзОВ «Консалтингова компанія «Бюро оцінки Стефанович» договір на проведення робіт з незалежної оцінки майна, належного ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та розміщеного за адресою м.Одеса, Хаджибейська дорога, 4, а саме будівель і споруд ділянки з підготовки зернових, загальною площею 3301,3 м.кв., земельної ділянки з кадастровим номером 5110137600:48:002:0010 площею 3,000 га, та обладнання в кількості 67 інвентарних одиниць, що обліковується на балансі ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
06.02.2023 ТзОВ «Консалтингова компанія «Бюро оцінки Стефанович» виконала висновок про вартість об`єкта оцінки, згідно з яким ринкова вартість:
- будівель і споруд загальною площею 3301,3 м.кв. становить 150 567 000 грн або 3 747 993 Євро;
- земельної ділянки площею 3 га становить 22 350 000 грн. або 556 348 Євро;
- обладнання, 67 інв. одиниць становить 67 083 000 грн або 1 669 685 Євро.
Разом вартість майна – 240 000 000 грн або 5 974 206 Євро. 

10.02.2023 ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» уклали договір факторингу №ПВ-100223/01, згідно з яким банк відступив ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» право грошової вимоги за кредитним договором №ОК2020-0194 від 07.07.2020 з усіма додатками, додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (кредитний договір-1), укладеним з ТзОВ «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» (боржник-1) та кредитним договором №ОК2020-0195 від 07.07.2020 з усіма додатками, додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (кредитний договір-2), укладеним з Підприємством «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (боржник-2).
Відповідно до умов договору факторингу, викладених в розділі 2 «Тлумачення термінів» загальний розмір заборгованості позичальників за кредитними договорами становить 7 514 812,50 доларів США.
Відповідно до п.6.1.1, у відповідності  до умов цього договору клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржника-1, які складають заборгованість за кредитним договором-1 станом на дату укладання цього договору. Станом на 10.02.2023 заборгованість боржника-1 за кредитним договором-1 становить 5 635 908,98 доларів США, яка складається з:
- простроченої заборгованості за кредитом – 5 624 800,00 доларів США;
- строкової заборгованості за процентами за користування кредитом – 11 108,97 доларів США;
- простроченої заборгованості за процентами – 0,01 доларів США.
Відповідно до п.6.1.2, у відповідності  до умов цього договору клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржника-2, які складають заборгованість за кредитним договором-2 станом на дату укладання цього договору. Станом на 10.02.2023 заборгованість боржника-2 за кредитним договором-2 становить 1 878 903,52 доларів США, яка складається з:
- простроченої заборгованості за кредитом – 1 875 200,00 доларів США;
- строкової заборгованості за процентами за користування кредитом – 3 703,52 доларів США.
Відповідно до п.6.2.1. договору факторингу за цим договором клієнт передає, а фактор приймає всі права вимоги до боржників в повному обсязі, включаючи основну заборгованість за кредитом та процентами за кредитними договорами, в тому числі включаючи основну заборгованість за кредитом та процентами за кредитним договорами, в тому числі право грошової вимоги, розмір якої не включено в загальний розмір заборгованості боржників згідно з п.6.1. цього договору та строк платежу за якою настане в майбутньому, а також тих грошових вимог, що можуть бути нараховані/застосовані в майбутньому.
Відповідно до п.6.2.2. договору факторингу права вимоги переходять до фактора після набрання чинності даним договором в день повного виконання сторонами зобов`язань платіжної дисципліни, встановлених у п.п.7.1., 7.2. цього договору, що додаткового підтверджується актом приймання-передачі прав вимог за кредитним договорами та договорами забезпечення, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості за кредитними договорами.
Перехід права вимоги додатково підтверджується шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі прав вимог за кредитними договорами та договорами забезпечення у відповідності до додатку №2 до цього договору після здійснення повної оплати ціни продажу, сплаченої в порядку та розмірі, визначених у п.7.2. даного договору.
Відповідно до п.п.7.1. договору факторингу фактор здійснює фінансування клієнта у спосіб, визначений ч.1 ст.1084 ЦК України, шляхом купівлі у нього права грошової вимоги. В якості ціни придбання (відступлення) прав вимоги, фактор передає в розпорядження клієнта грошові кошти в сумі:
- за права вимоги за кредитним договором 1 – 182 843 000,00 грн;
- за права вимоги за кредитним договором 2 – 54 852 900,00 грн.,
а взагалі в сумі 237 695 900,00 грн. (ціна продажу) без ПДВ на підставі п.196.1.5. Податкового кодексу України, за плату у вигляді комісійної винагороди фактору за фінансування в розмірі 1000,00 грн.
Клієнт здійснює оплату фактору комісійної винагороди в день укладення цього договору шляхом перерахування грошових коштів на рахунок фактора.
Відповідно до п.п.7.2. договору факторингу фактор здійснює оплату клієнту ціни продажу, вказаної в п.7.1. цього договору, в день укладання цього договору. 
Ціна продажу сплачується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок клієнта з призначенням платежу «Сплата коштів (ціна за відступлення) за договором №ПВ-100223/01 від 10.02.2023, укладеним з ПАТ «Банк Восток» (код ЄДРПОУ 26237202), без ПДВ».
Пунктом 7.3. договору факторингу визначено, що в день отримання клієнтом повної оплати суми, що вказана в п.7.1 цього договору, сторони підписують акт приймання-передачі прав вимог за кредитними договорами та договорами забезпеченням (додаток 2), а також клієнт передає фактору всі права за договорами забезпечення, про що сторони одночасно з даним договором укладають відповідні угоди про відступлення прав за договорами забезпечення.
У додатку №1 до договору факторингу наведено розрахунок заборгованості за кредитними договорами, суми у якому відповідають сумам, наведеним у п.6.1.1 та п.6.1.2 договору.
10.02.2023 ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» підписали акт приймання-передачі прав вимог за кредитними договорами і договорами забезпечення, в якому підтвердили, що клієнт отримав від фактора ціну продажу прав грошових вимог за договором факторингу в розмірі 237 695 900,00 грн. (додаток 2 до договору факторингу).
Також 10.02.2023 сторони підписали акт приймання-передачі документів (кредитних договорів, додаткових угод, заявок на отримання грошових коштів, виписок по рахунках обліку заборгованості за кредитами за період з 07.07.2020 до 09.02.2023, розрахунку заборгованості станом на 10.02.2023 та іншу документацію) (додаток №3 до договору факторингу).
10.02.2023 складено платіжне доручення №140 про оплату ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» 237 695 900,00 грн. на рахунок ПАТ «Банку Восток».

10.02.2023 ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» уклали договір про відступлення прав за договором застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020, предметом застави за яким є рухоме майно, належне ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» на праві приватної власності, а саме обладнання загальною балансовою вартістю 52 752 072,30 грн. 
10.02.2023 ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» уклали договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за №310, згідно з яким банк відступив ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» права вимоги за: 
- іпотечним договором, посвідченим 07.07.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим №709, укладений між банком та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- іпотечним договором, посвідченим 07.07.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим №710, укладений між банком та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
10.02.2023 ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» уклали договір про відступлення права вимоги за договорами поруки, в тому числі:
- за договором поруки №ОК2020-0194/П.4 від 07.07.2020 з додатковими угодами від 23.12.2020, від 31.05.2021, від 14.06.2021, що були укладені до договору поруки №ОК2020-0194/П.4 від 07.07.2020, поручителем за якими є ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- за договором поруки №ОК2020-0195/П.4 від 07.07.2020 з додатковими угодами від 31.05.2021, від 14.06.2021, від 05.07.2021, що були укладені до договору поруки №ОК2020-0195/П.4 від 07.07.2020, поручителем за якими є ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».

10.02.2023 ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» (клієнт) та ТзОВ «Доступні Фінанси» (фактор) уклали договір факторингу №ДФ-1/10/02/2023, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» відступив ТзОВ «Доступні Фінанси» право грошової вимоги за кредитним договором №ОК2020-0194 від 07.07.2020 з усіма додатками, додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (кредитний договір-1), укладеним з ТзОВ «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» (боржник-1) та кредитним договором №ОК2020-0195 від 07.07.2020 з усіма додатками, додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (кредитний догововір-2), укладеним з Підприємством «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (боржник-2).
Відповідно до умов договору факторингу, викладених в розділі 2 «Тлумачення термінів» загальний розмір заборгованості позичальників за кредитними договорами становить 7 514 812,50 доларів США.
Відповідно до п.6.1.1, у відповідності  до умов цього договору клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржника-1, які складають заборгованість за кредитним договором-1 станом на дату укладання цього договору. Станом на 10.02.2023 заборгованість боржника-1 за кредитним договором-1 становить 5 635 908,98 доларів США, яка складається з:
- простроченої заборгованості за кредитом – 5 624 800,00 доларів США;
- строкової заборгованості за процентами за користування кредитом – 11 108,97 доларів США;
- простроченої заборгованості за процентами – 0,01 доларів США.
Відповідно до п.6.1.2, у відповідності  до умов цього договору клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржника-2, які складають заборгованість за кредитним договором-2 станом на дату укладання цього договору. Станом на 10.02.2023 заборгованість боржника-2 за кредитним договором-2 становить 1 878 903,52 доларів США, яка складається з:
- простроченої заборгованості за кредитом – 1 875 200,00 доларів США;
- строкової заборгованості за процентами за користування кредитом – 3 703,52 доларів США.
Відповідно до п.6.2.1. договору факторингу за цим договором клієнт передає, а фактор приймає всі права вимоги до боржників в повному обсязі, включаючи основну заборгованість за кредитом та процентами за кредитними договорами, в тому числі включаючи основну заборгованість за кредитом та процентами за кредитним договорами, в тому числі право грошової вимоги, розмір якої не включено в загальний розмір заборгованості боржників згідно з п.6.1. цього договору та строк платежу за якою настане в майбутньому, а також тих грошових вимог, що можуть бути нараховані/застосовані в майбутньому.
Відповідно до п.6.2.2. договору факторингу права вимоги переходять до фактора після набрання чинності даним договором в день повного виконання сторонами зобов`язань платіжної дисципліни, встановлених у п.п.7.1.,7.2. цього договору, що додаткового підтверджується актом приймання-передачі прав вимог за кредитним договорами та договорами забезпечення, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості за кредитними договорами.
Перехід права вимоги додатково підтверджується шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі прав вимог за кредитними договорами та договорами забезпечення у відповідності до додатку №2 до цього договору після здійснення повної оплати ціни продажу, сплаченої в порядку та розмірі, визначених у п.7.2. даного договору.
Відповідно до п.п.7.1. договору факторингу фактор здійснює фінансування клієнта у спосіб, визначений ч.1 ст.1084 ЦК України, шляхом купівлі у нього права грошової вимоги. В якості ціни придбання (відступлення) прав вимоги, фактор передає в розпорядження клієнта грошові кошти у сумі, що еквівалентна:
- за права вимоги за кредитним договором 1 – 183 543 000,00 грн;
- за права вимоги за кредитним договором 2 – 55 077 600,00 грн.,
а взагалі в сумі 238 620 600,00 грн. (ціна продажу) без ПДВ на підставі п.196.1.5. Податкового кодексу України.
Відповідно до п.7.2. договору факторингу фактор здійснює оплату клієнту ціни продажу, вказаної в п.7.1. цього договору, в день укладання цього договору. Ціна продажу сплачується фактором шляхом перерахування грошових коштів на рахунок клієнта в ПАТ «Банк Восток».
Пунктом 7.3. договору факторингу визначено, що в день отримання клієнтом повної оплати суми, що вказана в п.7.1 цього договору, сторони підписують акт приймання-передачі прав вимог за кредитними договорами та договорами забезпечення (додаток 2), а також клієнт передає фактору всі права за договорами забезпечення, про що сторони одночасно з даним договором укладають відповідні угоди про відступлення прав за договорами забезпечення. 
Відповідно до п.7.4. всі витрати, пов`язані зі здійсненням платежів, в тому числі і витрати на банківський переказ, несе фактор.
Відповідно до п.13.1. договір є укладеним та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами, а розділ 9 цього договору (конфіденційність) діє протягом 5 років після припинення дії кредитних договорів.
Відповідно до 13.8 договору, всі додатки та додаткові угоди до договору складають його невід`ємну частину.
У додатку №1 до договору факторингу наведено розрахунок заборгованості за кредитними договорами, суми у якому відповідають сумам, наведеним у п.6.1.1 та п.6.1.2 договору.
10.02.2023 ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» та ТзОВ «Доступні Фінанси» підписали акт приймання-передачі прав вимог за кредитними договорами та договорами забезпечення, в якому підтвердили, що клієнт отримав від фактора ціну продажу прав грошових вимог за договором факторингу в розмірі 238 620 600,00 грн. (додаток 2 до договору).
Також 10.02.2023 сторони підписали акт приймання-передачі документів (кредитних договорів, додаткових угод, заявок на отримання грошових коштів, виписок по рахунках обліку заборгованості за кредитами за період з 07.07.2020 до 09.02.2023, розрахунку заборгованості станом на 10.02.2023 та іншу документацію) (додаток 3 до договору).
На підтвердження здійснення оплати ціни договору до заяви про визнання грошових вимог кредитор надав платіжне доручення №1 від 09.02.2023.
У вказаному платіжному дорученні №1 від 09.02.2023 зазначено платника - ТзОВ «Доступні Фінанси», отримувача - ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор», суму - 238 620 600,00 грн, призначення платежу – «сплата коштів (ціни за відступлення) за договором факторингу №ДФ-1/10/02/2023 від 10.02.2023, без ПДВ». Вказане платіжне доручення не містить жодних відміток банку про проведення оплати.
До уточнення, поданого суду першої інстанції 17.06.2024 (вх. №16039/24), до заяви з кредиторськими вимогами (вх.№1158/23 від 21.03.2023) кредитор додав копію платіжного доручення №1 від 09.02.2023 з відміткою ПАТ «Банк Восток» про проведення оплати 10.02.2023, а саме кутовим штампом банку із зазначенням дати – 10.02.2023 та слів «проведено банком», біля графи «підпис банку» проставлено підпис без зазначення посади чи прізвища особи, яка проставила підпис.
Також до уточнення від 17.06.2024 (вх. №16039/24) додано копію виписки ПАТ «Банк Восток», сформованої 17.06.2024, по рахунку (в гривнях) ТзОВ «Доступні Фінанси» за період з 01.02.2023 до 28.02.2023, у якій зазначено, що 10.02.2023: - на рахунок кредитора ПАТ «Банк Восток» було зараховано 240  870  054,48 грн. (зарахування від вільного продажу 6  600  000,00 доларів США); - на рахунок ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» перераховано 238 620 600,00 грн (сплата коштів (ціни за відступлення) за договором факторингу №ДФ-1/10/02/2023 від 10.02.2023, без ПДВ). 
Виписку засвідчено кутовим штампом банку із зазначенням дати – 28.02.2023, біля графи «підпис банку» проставлено підпис без зазначення посади чи прізвища особи, яка проставила підпис.

10.02.2023 ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» та ТзОВ «Доступні Фінанси» уклали договір про відступлення прав за договором застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020, предметом застави за яким є рухоме майно, належне ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» на праві приватної власності, а саме обладнання загальною балансовою вартістю 52 752 072,30 грн. (згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності – ПП «Вітал-Профі» станом на 29.05.2020 ринкова вартість предмета застави становила 118 028 660,00 грн.).
10.02.2023, відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №82473227 від 10.02.2023, до реєстраційного запису обтяжень рухомого майна 27920583 внесено зміни щодо обтяжувача – з ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» на ТзОВ «Доступні Фінанси» на підставі договору від 10.02.2023 про відступлення прав за договором застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020.
10.02.2023 ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» та ТзОВ «Доступні Фінанси» уклали договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за №311, згідно з яким ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» відступило ТзОВ «Доступні Фінанси» права вимоги за: 
- іпотечним договором, посвідченим 07.07.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим №709, укладений між банком та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- іпотечним договором, посвідченим 07.07.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим №710, укладений між банком та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
10.02.2023 ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» та ТзОВ «Доступні Фінанси» уклали договір про відступлення права вимоги за договорами поруки, в тому числі:
- за договором поруки №ОК2020-0194/П.4 від 07.07.2020 з додатковими угодами від 23.12.2020, від 31.05.2021, від 14.06.2021, що були укладені до договору поруки №ОК2020-0194/П.4 від 07.07.2020, поручителем за якими є ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- за договором поруки №ОК2020-0195/П.4 від 07.07.2020 з додатковими угодами від 31.05.2021, від 14.06.2021, від 05.07.2021, що були укладені до договору поруки №ОК2020-0195/П.4 від 07.07.2020, поручителем за якими є ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
10.02.2023 ТзОВ «Доступні Фінанси» (продавець або новий іпотекодержатель) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Санолта ОУ», засноване відповідно до законодавства Республіки Естонія, (покупець) уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Метелицею О.О.  та зареєстрований в реєстрі за № 140, 141.
Відповідно до преамбули договір укладено згідно з п.5.1.1.та 5.1.5. іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Банк Восток» (первісний іпотекодержатель) та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (іпотекодавець), який посвідчений Брандіс А.Б., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 07.07.2020 за реєстровим №710, права за яким були відступлені новому іпотекодержателю на підставі договору факторингу №ДФ-1/10/02/2023 від 10.02.2023 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідченого 10.02.2023 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за №311, в порядку, визначеному ст.38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до п.1.1. договору предметом купівлі-продажу є нерухоме майно:
- будівлі і споруди ділянки з підготовки зернових, які знаходяться за адресою Одеська область, місто Одеса, Хаджибейська дорога, будинок 4, загальною площею 3301,3 кв.м.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 5110137600:48:002:0010 з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, яка розташована за адресою Одеська область, місто Одеса, Хаджибейська дорога, 4.
Реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є 115315251101.
Відповідно до п.1.2., п.1.4. договору нерухоме майно належить ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Відповідно до п.2.1. договору ціна продажу 172 917 000,00 грн., в тому числі - будівель і споруд – 150 567 000,00 грн., земельної ділянки – 22 350 000,00 грн.
Відповідно до п.2.3. договору ціна нерухомого майна сплачена покупцем на рахунок продавця на підставі попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 10.02.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Метелицею О.О. та зареєстрованого в реєстрі за №131, №132, що підтверджується платіжним дорученням від 10.02.2023 (номер операції 104620).
10.02.2023 ТзОВ «Доступні Фінанси» (продавець або новий іпотекодержатель) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Санолта ОУ», засноване відповідно до законодавства Республіки Естонія, (покупець) уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Метелицею О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 142, 143.
Відповідно до п.1.1. договору предметом купівлі-продажу є нерухоме майно:
- земельна ділянка з кадастровим номером 5110137600:48:002:0015 з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, яка розташована за адресою Одеська область, місто Одеса, Хаджибейська дорога, 4.
Реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є 966422451101.
Відповідно до п.1.2., п.1.4. договору нерухоме майно належить ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», ринкова вартість майна складає 1 180 000,00 грн. (згідно з висновком про вартість нерухомого майна, складеного 06.02.2023 ТзОВ «Консалтінгова компанія «Бюро оцінки Стефанович»).
Відповідно до п.2.1. договору ціна продажу 1 206 764,00 грн. (33 000 доларів США).
Відповідно до п.2.3. договору ціна нерухомого майна сплачена покупцем на рахунок продавця на підставі попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 10.02.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Метелицею О.О. та зареєстрованого в реєстрі за №133, №134, що підтверджується платіжним дорученням від 10.02.2023 (номер операції 104612).

До клопотання кредитора про приєднання доказів до матеріалів справи, що було подане суду першої інстанції 28.10.2024 (вх.№25967/24) додано розрахунок заборгованості ТзОВ «ЗПК «Інзернокеспорт» за кредитним договором №ОК2020-0194 від 07.07.2020 перед ТзОВ «Доступні Фінанси» станом на 10.02.2023, відповідно до якого залишок несплаченого кредиту становить 5  624  800,00 доларів США, залишок несплачених процентів – 11  108,98 доларів США.
Також до клопотання від 28.10.2024 (вх.№25967/24) додано розрахунок заборгованості ТзОВ «Вторметекспорт» за кредитним договором №ОК2020-0194 від 07.07.2020 перед ТзОВ «Доступні Фінанси» станом на 10.02.2023, відповідно до якого залишок несплаченого кредиту становить 1  875  200,00 доларів США, залишок несплачених процентів – 3703,52 доларів США.
У клопотанні кредитор зазначає, що станом на 10.02.2023, до моменту часткового погашення у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна,  загальна сума заборгованості позичальників за кредитними договорами становила 7  514  812,50 доларів США (5  635  908,98 доларів США + 1878 903,52 доларів США), про що вказано в п.2 договору факторингу у визначенні терміну «Заборгованість». Часткове погашення відбулося в загальній сумі 4  761  564,95 доларів США (4  728  564,95 доларів США + 33  000,00 доларів США). Отже, станом на 14.02.2023 (до відкриття провадження у справі про банкрутство), з урахуванням часткового погашення, загальна сума заборгованості боржників за кредитними договорами становить 2  753  247,55 доларів США (7  514  812,50 доларів США – 4  761  564,95 доларів США).
Станом на день подання кредитором заяви про визнання грошових вимог до боржника до суду (15.03.2023) офіційний курс НБУ складав 1 долар США = 36,5686 грн., тому загальна сума заборгованості у гривневому еквіваленті становить 100  682  408,36 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.  

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45, 46, 47 КУзПБ.
Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац 1 частини першої статті 45 КУзПБ).
Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. (частина шоста статті 45 КУзПБ).
Відповідно до абз.2-3 ч.2 ст.45 КУзПБ забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.
Відповідно до абз.4 ч.2 ст.45 КУзПБ склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.
Згідно з частиною другою статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. 
За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання. 
Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. 
Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Поряд з цим, у питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії слід враховувати таке:
- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);
- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);
- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);
- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18);
- розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).
- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18);
- сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (постанова від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).
Така судова практика є сталою при застосуванні статей 45-47 КУзПБ щодо порядку звернення кредиторів із заявами з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.
Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши сукупність поданих заявником доказів на обґрунтування своїх вимог, погоджується з доводами розпорядника майна, викладеними в апеляційній скарзі, про необхідність відхилення заявлених кредитором грошових вимог до боржника.
В першу чергу, слід звернути увагу на те, що кредитор у заяві про визнання грошових вимог до боржника на суму 100 682 408,36 грн. зазначає, що частина з цих вимог – 33 599 408,36 грн, є конкурсними, а частина – 67 083 000,00 грн, це вимоги, забезпечені заставою майна боржника.
Боржник за умовами договору застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020 є майновим поручителем за зобов`язаннями позичальників – третіх осіб. 
Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Статтею 572 та частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Статтею 3 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. 
Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про заставу», заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ст.1 КУзПБ забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Відповідно до абз.3 ч.2 ст.45 КУзПБ забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.
Аналіз частини другої  статті 45 КУзПБ  дає підстави для висновку про те, що вартість предмета застави, в тому числі і розмір вимог заставного кредитора, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, визначаються у розмірі вартості предмета застави, який визначений між кредитором та боржником  у договорі застави.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.08.2024 у справі №918/1122/23, від 01.11.2022 у справі №910/638/20 від 13.12.2022 у справі №905/3/21, від 31.08.2023 по справі №922/595/23, від 17.06.2020 у справі №905/2028/18, на які покликається апелянт.
Натомість твердження кредитора про те, що умовами договору застави передбачено право заставодержателя протягом всього строку дії договору застави в односторонньому порядку (без погодження з заставодавцем) переглядати вартість предмету застави шляхом замовлення оцінки предмета застави у суб`єкта оціночної діяльності та встановлювати вартість предмету застави з моменту отримання заставодержателем від суб`єкта оціночної діяльності звіту оцінювача щодо визначення його ринкової вартості, колегія суддів оцінює критично, з огляду на те, що предметом застави за договором №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020 є обладнання, яке використовується у господарській діяльності заставодавця, отже проведення оцінки цього майна в будь-якому випадку потребує узгодження із заставодавцем питання допуску до майна.
Окрім того, кредитор покликається на вартість предмету застави, визначену 06.02.2023 суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Консалтінгова компанія «Бюро оцінки Стефанович», відповідно до якого ринкова вартість предмету застави (обладнання) складає 67 083 000,00 грн.
Відповідно 1.5.1.2. договору застави заставодавець надає заставодержателю право протягом всього строку дії цього договору в односторонньому порядку (без погодження із заставодавцем) переглядати вартість предмета застави шляхом замовлення оцінки предмета застави у суб`єкта оціночної діяльності. З моменту отримання заставодержателем від суб`єкта оціночної діяльності зазначеного в цьому пункті звіту оцінювача вартістю предмета застави є ринкова вартість, зазначено у цьому звіті.
Проте, такий розмір вартості предмета застави не можна розглядати як визначений у порядку п.п 1.5.1.2. договору застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020, оскільки висновок ТзОВ «Консалтінгова компанія «Бюро оцінки Стефанович» від 06.02.2023 виконано на замовлення ТзОФ «Доступні фінанси», яке не було станом на 06.02.2023 заставодержателем майна чи стороною договору застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020.
Договір про відступлення прав за договором застави №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020 між ТзОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» та ТзОВ «Доступні Фінанси» укладено 10.02.2023.
Таким чином, у договорі №ОК2020-0194/0195/З.О.1 від 07.07.2020 вартість обладнання визначено в сумі 118 028 660,00 грн. (п.1.5. договору), кредитор заявив до визнання вимоги у розмірі 100 682 408,36 грн., відтак вимоги кредитора, у разі їх обґрунтованості, мали би бути визнаними як забезпечені у повному обсязі.
Також колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що до заяви про визнання грошових вимог, поданої суду 15.03.2023, кредитор надав неналежні докази сплати ціни договору факторингу, на підставі якого за твердженням кредитора, він набув право вимоги до боржника.
Зокрема, як правильно звертає увагу апелянт, договір факторингу складено та підписано 10.02.2023, у договорі передбачено, що оплата ціни продажу здійснюється в день укладання договору (п.7.2. договору факторингу), в день отримання клієнтом повної оплати суми сторони підписують акт приймання-передачі прав вимог за кредитними договорами та договорами забезпечення, а також клієнт передає фактору всі права за договорами забезпечення, про що сторони одночасно з даним договором укладають відповідні угоди про відступлення прав за договорами забезпечення (п.7.3. договору факторингу), договір є укладеним та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін (п.13.1. договору факторингу).
Водночас, платіжне доручення №1, долучене до заяви про визнання кредиторських вимог, складене 09.02.2023, тобто не тільки до укладення договору факторингу між ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» та ТзОВ «Доступні Фінанси» від 10.02.2023, а й до укладення договору факторингу між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» від 10.02.2023, на підставі якого банк відступив право вимоги до боржника ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор».
Окрім того, платіжне доручення не містило жодних відміток банку про проведення платежу.
Слід наголосити, що відповідно до вимог ч.3 ст.43 КУзПБ до заяви кредитора в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Як було зазначено вище, кредитор на власний розсуд подає докази на підтвердження грошових вимог до боржника.
Докази на підтвердження сплати ціни відступлення за договором факторингу заявник надав суду більш, ніж через рік після подання заяви з грошовими вимогами до боржника, а саме з уточненнями від 17.06.2024 надав копію платіжного доручення №1 від 09.02.2023 з кутовим штампом банку, на якому проставлено дату – 10.02.2023, та виписку по рахунку, сформовану 17.06.2024, за лютий 2023 року, у якій міститься інформація про перерахування 10.02.2023 на рахунок ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» в ПАТ «Банк Восток» ціни продажу – 238  320  600,00 грн.
Дата виписки – 17.06.2024, водночас виписка містить кутовий штамп ПАТ «Банк Восток» (на кожній з двох сторінок) з датою – 28.02.2023, та з проставленим підписом, без зазначення посадового становища та прізвища особи, чий підпис проставлено.
Подання додаткових доказів на підтвердження кредиторських вимог через півтора року після подання заяви про визнання таких вимог, без будь-якого обґрунтування неможливості виконання обов`язку подання доказів відповідно до вимог ч.3 ст.43 КУзПБ разом із заявою, дає підстави для обґрунтованого сумніву у достовірності доказів в розумінні ст.78 ГПК України.
Так, відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 (в редакції  Постанови Національного банку  № 209 від 26.09.2022), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Відповідно до п.63 вказаного Положення, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» обов`язковим реквізитом первинного документа є посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Отже, обов`язковими реквізитами банківських виписок та платіжних доручень як первинних документів є особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта або печатка банку. 
Надані кредитором докази – платіжне доручення та виписка банку, не містять жодних відомостей про особу, що їх склала.
Таким чином, кредитор не довів належними та допустимими доказами факту здійснення оплати ціни за договором, що свідчить про недоведення факту відступлення права вимоги до боржника. 
Відповідно до ч.1 ст.1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Також кредитор не надав належних доказів надання ПАТ «Банк Восток» кредитних коштів позичальникам – ТзОВ «ПЗК «Інзерноекспорт» та Підприємству «Вторметекспорт» у формі ТзОВ.
Заявки на отримання кредитних коштів, на які покликається кредитор, не є доказами надання цих коштів банком, а виписки по рахунках підтверджують здійснення позичальниками погашення процентів за кредитами та часткове винесення сум на прострочену заборгованість, при цьому такі виписки не містять печатки банку чи підпису посадових осіб банку, які брали участь у складанні виписок (голови правління – Путрі В.І., Сюкової О.П.).
Щодо доводів кредитора про те, що у судових рішеннях в справі №910/1766/24 встановлено обставини, які є преюдиційними, та не підлягають повторному встановленню під час розгляд заяви ТзОВ «Доступні фінанси» про розгляд грошових вимог кредитора, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 у справі №910/1766/24 задоволено позов ТзОВ «Доступні фінанси» до Міністерства юстиції України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Метелиці О.О., Компанії «Sunolta OU» («Санолта ОУ»), ТзОВ «Зерновий порт», ТзОВ «Майнд Сет», ТзОВ «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт», ТзОВ «Вторметекспорт», ПАТ «Банк Восток», ТзОВ «Солюшинс Фактор», Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімонової О.Ю., та за участю третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Компанії «Джи-Ен-Ті Трейд при Дубайській багатопрофільній товарно-сировинній біржі» (GNT TRADE DMCC), ухвалено визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №387/5 від 12.02.2024.
Наказом Міністерства юстиції України №387/5 від 12.02.2024, який був предметом оскарження у справі №910/1766/24, скаргу Компанії «Джи-Ен-Ті Трейд При Дубайській Багатопрофільній Товарно-Сировинній Біржі» (GNT Trade DMCC) від 19.12.2023 задоволено; визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 10.02.2023 №66370724 Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Метелиці О.О.; визнано прийнятими з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 12.04.2023 №№ 67181215, 67181915, від 19.04.2023 №№ 67264028, 67265789, 67265044, 67266103 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімонової О.Ю. (третя особа-10).
У вказаному рішенні суду було встановлено, що на підставі договору факторингу №ДФ-1/10/02/2023 від 10.02.2023 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за №311, ТзОВ «Доступні Фінанси» є належним кредитором та іпотекодержателем. У зв`язку із невиконанням зобов`язань боржниками та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» за кредитними договорами, правонаступником ПАТ «Банк Восток» - ТзОВ «Доступні Фінанси», з дотриманням п.2.7. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. ст. 35, 38 Закону України «Про іпотеку», приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Метелиці О.О. було надано, зокрема, кредитні договори, іпотечний договір та документальне підтвердження вручення вимог про усунення порушень, що підтверджується актами про вручення уповноваженим представникам боржників та іпотекодавця, якими підтверджено сплив тридцятиденного строку на усунення порушень за кредитними договорами. Внаслідок цього ТзОВ «Доступні Фінанси» 10.02.2023 звернуло стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом продажу третій особі предмету іпотеки в порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку», а нотаріус здійснив відповідні реєстраційні дії у відповідності з вимогами закону та Порядку №1127.
Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 у справі №910/1766/24 залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2024. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.11.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою    Компанії «Джи-Ен-Ті Трейд при Дубайській багатопрофільній товарно-сировинній біржі» (GNT TRADE DMCC) на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2024 у справі №910/1766/24; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2024 у справі №910/1766/24, до закінчення їх перегляду у касаційному порядку; зупинено касаційне провадження до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/2546/22 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2024 у справі №910/1766/24 та зупинено касаційне провадження до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/2546/22 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 16.04.2024 у справі №910/2546/22 відкладено розгляд справи на 18.06.2025.
Таким чином, станом на дату розгляду цієї апеляційної скарги у справі №914/466/23, дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2024 у справі №910/1766/24 зупинено.
Окрім того, Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 15.03.2023 у справі №904/10560/17 виклав такі правові висновки:
«Судові рішення, ухвалені судами на користь певних кредиторів проти боржника, не є обов`язковими ані для інших кредиторів, ані для суду, який розглядає справу про банкрутство.
При цьому, суд, який розглядає справу про банкрутство, не зв`язаний судовими рішеннями, ухваленими судами проти боржника, відтак може відхилити вимоги, підтверджені судовим рішенням.
Посилання на рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за оспорюваним у межах справи про банкрутство договором не заважає розгляду таких заперечень, адже у справі про банкрутство беруть участь особи, які не брали участі у розгляді справи в позовному провадженні, та вирішуються питання, які не були предметом розгляду під час позовного провадження (зокрема, пов`язані із застосуванням спеціальних підстав визнання правочину недійсним)».
Відтак колегія суддів відхиляє покликання кредитора на преюдиційність обставин, встановлених у справі №910/1766/24, оскільки дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2024 було зупинено судом касаційної інстанції, а також враховуючи те, що у справі №914/466/23 беруть участь кредитори, які не були учасниками розгляду справи №910/1766/24, а розпорядник майна у запереченнях щодо визнання вимог кредитора наводить аргументи, які не були предметом розгляду та оцінки в межах справи №910/1766/24.
В апеляційній скарзі розпорядник майна покликається на необхідність врахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.07.2022 у справі №904/4608/21.
У цій постанові Верховний Суд констатував, що на час розгляду судом заяви ТзОВ «Геомет Трейд» про визнання грошових вимог у справі про банкрутство ТзОВ «Заубер Холдінгс Україна», в межах цієї ж справи було відкрито провадження, в порядку статті 7 КУзПБ, за позовом АТ «Банк Кредит Дніпро» про визнання фраудаторних правочинів (договори поруки №ТС0217-08/П від 08.06.2017 та №03-04/13/П від 08.06.2017) недійсними.
У зв`язку з цим Верховний Суд вважав, що суд першої інстанції мав врахувати таку обставину, оскільки результати вирішення такого спору можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора, породити, в подальшому, низку судових процесів з перегляду визнаних судом грошових вимог кредитора, та мати негативні наслідки у вигляді порушення (продовження) процесуальних строків розгляду справи та порушення принципу пропорційності господарського судочинства.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у провадженні Господарського суду Львівської області в межах справи №914/466/23 про банкрутство ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” перебувала справа №914/466/23 (914/2764/23) за позовом ОСОБА_2 та Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) до відповідача-1 ТзОВ “Доступні Фінанси”, до відповідача-2 Компанії “SUNOLTA OU” (“Санолта ОУ”), до відповідача-3 ТзОВ “Зерновий порт”, до відповідача-4 ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, до відповідача-5 ПАТ “Банк Восток”, до відповідача-6 ТзОВ “Майнд Сет”, про визнання недійсним договору іпотеки (серія та номер 710 від 07.07.2020); визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.02.2023 (реєстраційні номери 140, 141); визнання недійсним договору іпотеки (серія та номер 709 від 07.07.2020); визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.02.2023 (реєстраційні номери 142, 143); витребування нерухоме майно; визнання недійсним договору іпотеки (серія та номер 1028) від 19.04.2023.
Позовні вимоги у цій справі були обґрунтовані тим, що оспорювані договори мають ознаки фраудаторних правочинів та були укладені з метою виведення майна з активів боржника для уникнення виконання боргових зобов`язань перед кредиторами.
Станом на дату розгляду заяви ТзОВ «Доступні Фінанси» про визнання грошових вимог до боржника – 29.10.2024, у справі №914/466/23 (914/2764/23) було ухвалене рішення від 19.09.2024 про відмову у задоволенні позовних вимог, однак таке рішення не набрало законної сили.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що за результатом розгляду апеляційних карг позивачів постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 у справі №914/466/23(914/2764/23) було скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено та визнано недійсними договір іпотеки (серія та номер 710 від 07.07.2020), договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10.02.2023 (реєстраційні номери 140, 141), договір іпотеки (серія та номер 709 від 07.07.2020) та договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10.02.2023 (реєстраційні номери 142, 143) з підстав їх фраудаторності, витребувано нерухоме майно, яке було предметом іпотеки на користь боржника, визнано недійсним договір іпотеки (серія та номер 1028) від 19.04.2023.
Таким чином, станом на дату розгляду апеляційної скарги розпорядника майна боржника на ухвали суду першої інстанції про визнання грошових вимог ТзОВ «Доступні фінанси» до боржника, договори іпотеки та договори купівлі-продажу, на підставі яких ТзОВ «Доступні фінанси» звернуло стягнення на нерухоме майно ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» в рахунок погашення заборгованості позичальників за кредитними договорами – ТзОВ «ПЗК «Інзерноекспорт» та Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, визнано фраудаторними. 
При цьому, з матеріалів справи №914/466/23 також вбачається, що кредитор – ТзОВ «Доступні Фінанси» придбав право вимоги до боржника та звернув стягнення як новий іпотекодержатель на нерухоме майно боржника у період перебування заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження справи про банкрутство на розгляді господарського суду.
Так, 03.02.2023 Компанія «МЕДІСОН ПАСІФІК ТРАСТ ЛІМІТЕД» [MADISON PACIFIC TRUST LIMITED] звернулась до суду першої інстанції із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.02.2023 заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання суду на 14.02.2023, в якому було оголошено перерву до 15.02.2023.
В період з 06.02.2023 до 15.02.2023 щодо нерухомого майна боржника, яке перебувало іпотеці ПАТ «Банк Восток», відбулись дії, які призвели до вибуття майна з володіння боржника:
- 06.02.2023 на замовлення ТзОВ «Доступні Фінанси» ТзОВ «Консалтингова компанія «Бюро оцінки Стефанович» виконало висновок про вартість майна боржника, відповідно до якого загальна вартість майна становить 240 млн. грн. (у договорах іпотеки – 312 млн. грн.);
- 10.02.2023 між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» укладено договір факторингу №ПВ-100223/01, за яким банк уступив право вимоги до боржника новому кредитору; 
- 10.02.2023 між ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» та ТзОВ «Доступні Фінанси» укладено договір факторингу №ДФ-1/10/02/2023, за яким кредитор уступив право вимоги до боржника новому кредитору;
- 10.02.2023 між ТзОВ «Доступні Фінанси» та ТзОВ «САНОЛТА ОУ» (SUNOLTA OU) укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна боржника, за загальною ціною 173,2 млн. грн.
Таким чином, договір факторингу між ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» та ТзОВ «Доступні Фінанси» є елементом фраудаторної конструкції, що складалась з ланцюга договорів та мала наслідком виведення нерухомого майна боржника в період існування заборгованості перед ініціюючим кредитором.
Наведені обставини унеможливлюють визнання грошових вимог ТзОВ «Доступні Фінанси» до боржника, які кредитор обґрунтовує укладенням договору факторингу від 10.02.2023 між ТзОВ «ФК «Солюшинс Фактор» та ТзОВ «Доступні Фінанси».
Окрім того, у справі №914/466/23(914/2764/23)  було встановлено, що ТзОВ «ПЗК «Інзерноекспорт» разом з боржником входить до складу групи підприємств, а Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ є пов`язаною особою боржника.
Докази на підтвердження цих обставин містяться також у справі №914/466/23 про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Так, відповідно до ст.1 КУзПБ заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство; особи, з якими чи на користь яких боржник вчиняв правочини з відчуження майна боржника, які не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності; сторона фраудаторного правочину, вчиненого боржником, або правочину, який згідно із статтею 42 цього Кодексу визнано недійсним; а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, стосовно яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими. Для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому значенні, як і заінтересовані особи стосовно боржника. Кредитор є заінтересованим стосовно боржника також у разі, якщо він протягом шести місяців до дати відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або процедури превентивної реструктуризації прямо чи опосередковано набув право вимоги до боржника від кредитора, заінтересованого стосовно боржника.
У постанові Західного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 у справі №914/466/23, ухваленій за результатами апеляційного перегляду ухвал про визнання грошових вимог ТзОВ «Вторметекспорт» до боржника, було встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 09.03.2023, доданих до заяви кредитора:
- ТзОВ «Вторметекспорт» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» здійснюють діяльність за однією адремою – м.Одеса, вул.Отамана Головатого, буд 67/69; 
- засновниками ТзОВ «Вторметекспорт» є Компанія «ІВСТ Консалтинг ЛТД», Британські Віргінські Острови, та Компанія «Вейлінк Ессетс ЛТД», Об`єднані Арабські Емірати, кінцевий бенефіціарний власник – ОСОБА_3 ;
- засновником ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» є Компанія «Джи-Ен-Ті Трейд при Дубайській багатопрофільній товарно-сировинній біржі» (GNT TRADE DMCC), кінцевий бенефіціарний власник – ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до відомостей з сайту «Опендатабот», наданих апелянтом до скарги (які є відкритою інформацією в розумінні ст.20 Закону України «Про інформацію») у 2021 році кінцевим бенефіціарним власником ТзОВ «Вторметекспорт» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» був ОСОБА_5 .
Тобто, ТзОВ «Вторметекспорт» та боржник в період, що охоплюється трьома роками до відкриття провадження у справі про банкрутство, перебували під контролем однієї особи.
Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги розпорядника майна боржника  Сокола О.Ю. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.86, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги розпорядника майна боржника Сокола Олексія Юрійовича – задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/466/23, постановлену за результатами розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Доступні Фінанси” до боржника – скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Доступні Фінанси” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл” відхилити повністю. 
3. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2024, постановлену за результатами попереднього засідання у справі №914/466/23 - змінити, виключивши пункт 1.10. резолютивної частини. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 20.05.2025.

Головуючий           суддя                                                  Желік М.Б. 

                         суддя                                                   Галушко Н.А.

                                        суддя                                   Орищин Г.В.