УХВАЛА
 
24 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 161/14185/24
провадження № 61-5145ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. 
розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - 
ОСОБА_2  на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду 
від 17 березня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні брата,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 
2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1  відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 17 березня 2025 року апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2  залишено без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2025 року залишено без змін.
18 квітня 2025 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд»
представником  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу, 
в якій просить ухвалити нове судове рішення, яким встановити факт 
перебування ОСОБА_1 на утриманні брата ОСОБА_3 .
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
1. Касаційна скарга представникаОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла 
до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.
Питання про поновлення цього строку представником заявника не порушено.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку 
на касаційне оскарження.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску 
з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Посилання у касаційній скарзі на те, що з повним текстом постанови суду апеляційної інстанції ознайомлено 19 березня 2025 року, забезпечено 
надання загального доступу у Єдиному державному реєстрі судових рішень 
19 березня 2025 року, не змінює строк касаційного оскарження, визначений частиною першою статті 390 ЦПК України, а може бути підставою для його поновлення у разі заявлення відповідного клопотання, надавши відповідні докази. 
Таким чином представникові заявника необхідно подати до суду клопотання 
про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із зазначенням поважних причин для його поновлення та відповідних доказів. 
Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається 
без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею 
у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися 
до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави 
для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 
частини другої статті 394 цього Кодексу.
2. Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої 
цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, 
крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 
цього Кодексу підстави (підстав).
Касаційна скарга представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2  не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова 
Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права 
у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга 
має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, 
та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення 
норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку 
із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Крім того, як убачається з прохальної частини касаційної скарги, представник заявника просить ухвалити нове судове рішення, яким встановити факт 
перебування ОСОБА_1 на утриманні брата ОСОБА_3 .
Однак представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2  не зазначає, яке судове рішення 
за результатами розгляду касаційної скарги має ухвалити суд касаційної інстанції стосовно рішення суду першої та постанови суду апеляційної інстанцій.
Таким чином сформульована прохальна частина касаційної скарги не в повній мірі відповідає повноваженням суду касаційної інстанції.
Відповідно до статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково 
і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині 
або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої 
та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі 
у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених 
в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
За таких обставин, представнику  ОСОБА_1 - ОСОБА_4  необхідно надіслати до суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням обов`язкових підстав для такого оскарження з урахуванням вищенаведеного, уточнити вимоги касаційної скарги та викласти їх відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно 
до кількості учасників справи.
3. Також подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» 
судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, 
в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 
був встановлений у розмірі 3 028,00 грн. 
Згідно пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про судовий збір» 
за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана 
фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви 
про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»), таким чином (3 028,00*0,2) *200% *0,8 = 968, 96 грн).
Отже, ураховуючи характер спору заявникові необхідно сплатити судовий збір 
за подання касаційної скарги у розмірі 968, 96 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК
у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати 
докази про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо 
касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої 
статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, 
але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу. 
Керуючись статтями 185, 392, 393, 409 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - 
ОСОБА_2  на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду 
від 17 березня 2025 року залишити без руху.
Надати представнику  ОСОБА_1 - ОСОБА_4  
для усунення недоліків касаційної скарги строк тривалістю 10 днів з дня 
вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               Б. І. Гулько