П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 815/5179/17	

Перша інстанція суддя Іванов Е.А.,

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                    Яковлєва О.В.,
суддів:                                                             Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до командира Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа – командувач Повітряних Сил Збройних Сил України, про поновлення на посаді з виплатою усіх належних сум грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , а саме:
- визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 221 від 15 вересня 2017 року про відсторонення від виконання службових повноважень підполковника ОСОБА_1 - начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально - технічного забезпечення; 
- зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з виплатою всіх належних видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з виданням наказу № 221 від 15 вересня 2017 року.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року скасовано постанову суду першої інстанції скасовано та відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Постановою Верховного Суду від 18 червня 2020 року скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року та залишено в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року.
При цьому, позивачем 14 грудня 2021 року подано до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними дій суб`єктів владних повноважень, що вчинені на виконання рішення суду, так як постанова Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року залигається невиконаною.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити заяву.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції безпідставно не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що за наслідком його відсторонення від виконання посадових обов`язків оскаржуваним наказом та подальшого переведення на нижчеоплачувану посаду, він отримав право на компенсацію різниці між належним йому розміром грошового забезпечення за колишньою посадою та фактично виплаченим йому грошовим забезпеченням за період з 15 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року.
В свою чергу, Військовою частиною НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 подано відзиви на отриману апеляційну скаргу у яких зазначено, що позивачу належним чином виплачено грошове забезпечення за наслідком скасування оскаржуваного наказу у судовому порядку.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 грудня 2020 року  державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП № 63007767, відкритого за виконавчим листом № 815/5179/17, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавча провадження»).
Підставою для висновку державного виконавця про фактичне виконавчого документа було:
Так, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 03 липня 2020 року № 143 скасовано п. 3 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 вересня 2017 року № 221 та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 .
Нарахування та виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 за час проходження військової служби у період з 15 вересня 2017 року по 06 серпня 2018 року здійснена відповідно до розрахункової відомості № 150 від 07 серпня 2020 року та платіжного доручення від 12 жовтня 2020 року № 520, у розмірі 73 639,31 грн.
Між тим, відповідно до листа ВЧ НОМЕР_1 від 23 лютого 2021 року № 350/174/20/194/пс, розрахунок грошового забезпечення проведено за період з 15 вересня 2017 року по 06 серпня 2018 року, так як в цей період діяв наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 15 вересня 2017 року № 221.
При цьому, згідно з наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 12 липня 2018 року № 385, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення ВЧ НОМЕР_2 .
Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03 серпня 2018 року № 193 ОСОБА_1 вибув з ВЧ НОМЕР_1 до ВЧ НОМЕР_2 для подальшого проходження служби.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок, що після відбуття позивача для проходження служби у ВЧ НОМЕР_2 , а саме після 06 серпня 2018 року, відсутні підстави для нарахування йому грошового забезпечення на виконання судового рішення у даній справі, так як після цієї дати позивач не проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 .
В свою чергу, колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції та вважає відсутніми підстави для задоволення заяви позивача, поданої у встановленому ст. 383 КАС України порядку, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ч. 3 ст. 14 КАС України,  невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно ч. 6 ст. 383 КАС України (у редакції, чинній на момент подання заяви позивача), за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Згідно ч. 6 ст. 383 КАС України (у чинній редакції), за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
В свою чергу, згідно абз. 3 п. 2 ст. 8 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.
Крім того, згідно абз. 5 п. 4.31 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, військовослужбовцям, усунутим від виконання службових обов`язків або відстороненим від виконання службових повноважень чи повноважень на посаді, з наступного дня після усунення (відсторонення) за період, протягом якого вони не виконували службових обов`язків за посадою, виплачується грошове забезпечення згідно з Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України).

Колегією суддів встановлено, що п. 3 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 15 вересня 2017 року № 221, відсторонено підполковника ОСОБА_1 від виконання службових повноважень начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення, з продовженням виплати посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (т. І а.с. 28).
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 12 липня 2018 року № 385, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення ВЧ НОМЕР_2 на підставі п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (т. ІІІ а.с. 27).
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 03 серпня 2018 року № 193, ОСОБА_1 виключено з 06 серпня 2018 року зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 у зв`язку з вибуттям до ВЧ НОМЕР_2 для подальшого проходження служби (т. ІІІ а.с. 28).
Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 07 серпня 2018 року № 183, ОСОБА_1 з 07 серпня 2018 року зараховано на всі види забезпечення з 07 серпня 2018 року (т. ІІІ а.с. 29).
В свою чергу, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 03 липня 2020 року № 143, скасовано п. 3 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 15 вересня 2017 року № 221, та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 на виконання судових рішень у даній справі (т. ІІІ а.с. 33).
Між тим, як зазначено вище, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року, законність та обґрунтованість якої підтверджена постановою Верховного Суду від 18 червня 2020 року, зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 всі належні йому види грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з виданням оскаржуваного наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 221 від 15 вересня 2017 року.
При цьому, колегія суддів зазначає, що у зазначених судових рішеннях, ухвалених у даній справі, не обраховано розміру (складових) належної ОСОБА_1 частки грошового забезпечення, що має бути виплачена останньому, а також не визначено чіткого періоду, за який має бути нараховане таке грошове забезпечення.
В свою чергу, як встановлено ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року, на виконання судових рішень у даній справі, ВЧ НОМЕР_1 здійснено виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період проходження служби з 15 вересня 2017 року по 06 серпня 2018 року, а саме по день виключення зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 .
Нарахування та виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 за час проходження військової служби у період з 15 вересня 2017 року по 06 серпня 2018 року здійснена відповідно до розрахункової відомості № 150 від 07 серпня 2020 року та платіжного доручення від 12 жовтня 2020 року № 520, у розмірі 73 639,31 грн.
Проте, позивач вважає, що за наслідком його відсторонення від виконання посадових обов`язків оскаржуваним наказом та подальшого переведення на нижчеоплачувану посаду, він отримав право на компенсацію різниці між належним йому розміром грошового забезпечення за колишньою посадою та фактично виплаченим йому грошовим забезпеченням за весь період дії оскаржуваного наказу.
Між тим, з аналізу вищевикладених норм права вбачається, що у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). 
Тобто, для виплати різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, яку недоотримав військовослужбовець внаслідок незаконного переміщення на нижчеоплачувану посаду, необхідно встановити незаконність такого переміщення.
В свою чергу, попри оскарження позивачем наказу про відсторонення його від виконання службових повноважень, подальше відбуття позивача для проходження служби у ВЧ НОМЕР_2 , яке відбулось за його згодою та на підставі поданих ним рапортів, не є спірним у межах даних правовідносин, а як наслідок його правомірність не перевірялась у ході розгляду даної справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ВЧ НОМЕР_1 , на виконання судових рішень у даній справі, правомірно здійснено виплату решти грошового забезпечення ОСОБА_1 лише до дня виключення останнього зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 .
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача, поданої у встановленому ст. 383 КАС України порядку, порушень норм процесуального права не допустив, а як наслідок відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 383 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

          Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
          Судді	  	О.В. Єщенко    А.В. Крусян