УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 308/4620/22
провадження № 51 - 1020 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року щодо нього,  
встановив:
За вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень. 
Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Згідно з цим вироком, 14 травня 2021 року близько 21:50 ОСОБА_4 , перебуваючи біля адміністративної будівлі Закарпатської ОДА, що знаходиться за адресою: пл. Народна, 4 в м. Ужгород Закарпатської області, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та діючи із особливою зухвалістю, умисно з хуліганських мотивів підпалив свій автомобіль марки «KIA Карнівал», д.н.р.з. Словацької Республіки НОМЕР_1 , який попередньо облив легкозаймистою рідиною. 
В результаті задимлення прилеглої території та проведення дій підрозділом Управління поліції охорони в Закарпатській області з ліквідації підпалу автомобіля було обмежено доступ до адміністративної будівлі, чим було порушено режим роботи та припинено діяльність Закарпатської ОДА.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). На обґрунтування своїх вимог вказує на відсутність в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК та зазначає, що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши долучені до скарги копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За приписами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Положеннями ст. 94 КПК передбачено, що суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Місцевий суд дотримався викладених вище вимог і за встановлених фактичних обставин кримінального провадження дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Такий висновок суду зроблено з дотриманням вимог КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено і перевірено під час судового розгляду, та оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Так, суд в основу вироку обґрунтовано поклав наступні докази: покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; дані, що містяться у рапорті помічника чергового Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, про те що від працівника поліції надійшло два повідомлення про погрозу ОСОБА_4 підпалити власний автомобіль та про підпал транспортного засобу вказаною особою; протокол огляду місця події від 14  травня 2021 року; протокол огляду відеозапису та ілюстративна таблиця до нього, де на третьому та четвертому кадрі відображено як особа чоловічої статі, щось кидає до середини автомобіля марки КІА після чого вказаний транспортний засіб починає горіти; протокол огляду предмета від 20 травня 2021 року; акт та звіт про причини виникнення пожежі; висновки експертів та ілюстративні таблиці до них від 09 червня, 07 липня 2021 року; відповідь Закарпатської обласної державної адміністрації, з якої вбачається, що внаслідок підпалу автомобіля біля адміністративної будівлі було обмежено доступ до неї, у зв`язку з чим порушено режим роботи державної установи.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК.
З таким висновком погоджується і колегія суддів касаційного кримінального суду.
Приписами ч. 1 ст. 296 КК передбачено кримінальну відповідальність за вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Так, основним безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Об`єктивна сторона хуліганства характеризується вчиненням діяння, яке полягає у грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. При цьому грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли дії винної особи пов`язані з посяганням на правоохоронні цінності, для збереження яких підтримується громадський порядок. 
Суб`єктивна сторона злочину характеризується мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки у суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. При цьому вказана неповага має бути явною, як для особи, яка вчиняє хуліганські дії, так і для очевидців його дій.
Крім того, хуліганство супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, де під особливою зухвалістю розуміють нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з побоями та іншим насильством, яке спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищення або пошкодження майна, тривале, що довгий час не припиняється, порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.
Як вбачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, подія сталася біля адміністративної будівлі Закарпатської ОДА, що є громадським місцем, де ОСОБА_4 з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та діючи із особливою зухвалістю, умисно підпалив свій автомобіль. В результаті задимлення прилеглої території було обмежено доступ до адміністративної будівлі, чим порушено режим роботи Закарпатської ОДА.
З урахуванням наведеного, твердження засудженого про те, що його дії не охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК є безпідставними.
Що стосується доводів касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 про недотримання судом вимог ст. 91 КПК при встановлення події кримінального правопорушення, які відбулися саме 14 травня 2021 року об 11:00, а не о 21:50 як зазначено в судовому рішенні, то вказане, на думку колегії суддів, є фактично опискою, яка може бути виправлена на підставі ст. 379 КПК. Крім того, Верховний Суд вважає, що ця описка (час вчинення кримінального правопорушення) жодним чином не позначилася на правах сторони захисту і її можливостях захищатися від висунутого обвинувачення та ніяким чином не вплинула на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.
З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити. 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року щодо нього. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_10                              ОСОБА_2                                  ОСОБА_3