Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/161/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Куценко О. В. 
Категорія - 483  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Кабанова В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2025 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Кабанова В.В., розглянувши апеляційну скаргу представника Кропивницької митниці Случ В.В. на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2025, стосовно 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Перемисловичі Львівської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Кропивницькою митницею ДМС України складено протокол про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України № 0056/90100/24, а саме громадянин ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортний засіб з іноземною реєстрацією марки «NISSAN NAVARA», VIN:: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом надання до митного органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України.
Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2025 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України - закрито за відсутністю складу правопорушення. 
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що під час розгляду справи не знайшло підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у формі прямого умислу. Враховано, що ОСОБА_1 вперше ввозив на митну територію України автомобіль, не був обізнаний про всі вимоги митного законодавства, та в умовах війни не вважав важливим дотримання всіх формальностей. Матеріали справи про порушення митних правил не містять достатніх та беззаперечних доказів того, що останнім вчинено умисні дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання в якості підстави для переміщення товарів до митного орану документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача. Відсутні будь-які відомості про отримання вигоди ОСОБА_1 внаслідок надання неправдивих відомостей щодо отримувача.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов`язковий елемент складу порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 83 МК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник Кропивницької митниці Случ В.В. подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову суду та прийняти нову про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією цієї статті. Стягнути з ОСОБА_1 витрати митниці у справі про порушення митних правил в сумі 122,76 грн.
В мотивувальній частині вищевказаної постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда зазначено, що ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно ввіз на митну 

територію України транспортний засіб «NISSAN NAVARA», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер  НОМЕР_2  на прохання знайомого ОСОБА_2 для потреб ЗСУ.
Отримувачем транспортного засобу в якості гуманітарної допомоги згідно Декларації було зазначено військову частину НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .
Після перетину кордону даний автомобіль доправлено ОСОБА_1 до м.Львова та передано волонтеру ОСОБА_3 .
Разом з тим, у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що фактично не займався оформленням передачі транспортного засобу, оскільки його попросили виконати лише тільки конкретну задачу - перегнати автомобіль на митну територію України, що він і зробив.
При цьому, ОСОБА_1 зазначав, що неодноразово був водієм під час перегону транспортних засобів на митну територію в якості гуманітарної допомоги для потреб ЗСУ.
Таким чином, дії ОСОБА_1 по переміщенню транспортних засобів через державний кордон України в якості гуманітарної допомоги мали системний характер, він був обізнаний про правила безмитного переміщення автомобілів через митний кордон України, які мали цільове призначення для потреб ЗСУ.
Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 був обізнаний про гуманітарне призначення автомобіля для потреб ЗСУ, але довірився третім особам, передавши їм транспортний засіб, не переконавшись при цьому у їх приналежності до представників отримувача, тим самим не виконав взяті на себе зобов`язання щодо доставки авто визначеному в Декларації отримувачу.
Вважає, що твердження про те, що при заповненні декларації ОСОБА_1 не знав і не мав на меті вказувати неправдиві відомості чи передавати автомобіль протиправно не тим особам, не заслуговують на увагу.

ОСОБА_1 умисно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК, оскільки: безпосередньо заповнив Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою; в графі 1 «Прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, що здійснює декларування» Декларації вказав себе, як декларанта; в графі 6 «Отримувач» Декларації вказав «Військова частина НОМЕР_3 »; в графі фактичне місце призначення розвантаження вантажу зазначив «Кропивницький, Кіровоградської області»; ввіз транспортний засіб NISSAN NAVARA», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у якості гуманітарної допомоги з метою ухилення від сплати платежів, які могли бути сплачені при ввезенні вище вказаного транспортного засобу в режимі імпорт.
Наведені вище факти та докази судом І інстанції не взято до уваги, натомість одним із головних аргументів у постанові вказано те, що даний транспортний засіб не реєструвався на цивільний обіг, не використовувався для потреб населення, що не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.483 Митного кодексу України.
В мотивувальній частині постанови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29.01.2025 у справі 404/5932/24 зазначено, що захисником надано акт прийому-передачі автомобіля від 05.07.2024 року, підписаний ОСОБА_1 та військовою частиною в особі командира частини ОСОБА_4 , згідно якого автомобіль прийнято на баланс військової частини 05.07.2024 року.
В той же час, в матеріалах справи містить ще один акт прийому - передачі благодійної допомоги на безоплатній основі від 01.07.2024 року, згідно якого військова частина НОМЕР_3 приймає благодійну допомогу у вигляді автомобіля NISSAN NAVARA», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 саме 01.07.2024 року.
Суд при ухваленні рішення не надав належної оцінки тому, що у двох актах прийому-передачі підписи ОСОБА_1 мають значні відмінності, що ставить під сумнів їх справжність.
В обох вказаних вище актах прийому - передачі транспортного засобу місцем їх складання та підписання значиться місто Кропивницький, що передбачає присутність в ньому кожної із сторін його підписання. При цьому ОСОБА_1 , засобами відеоконферецзв`язку в судовому засіданні на запитання представника митниці та судді зазначив, що в м. Кропивницькому ніколи не був.
ОСОБА_1 з моменту перетину транспортним засобом кордону України зобов`язаний був вчинити дії з метою отримання військовою частиною НОМЕР_3 транспортного засобу.
Згідно акту прийому - передачі від 05.07.2024 та/або акту прийому- передачі благодійної допомоги на безоплатній основі від 01.07.2024 року ОСОБА_1 більш ніж через 1,7 роки передав військовій частині НОМЕР_3 транспортний засіб марки NISSAN NAVARA», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Даний транспортний засіб протягом 1 року та 7 місяців з моменту ввезення на митну територію України до військової частини НОМЕР_3 не надходив та на бухгалтерському і військовому обліку не перебував.
Вважає, що  гр.  ОСОБА_1  фактично не передав транспортний засіб зіноземною        реєстрацією        марки        «NISSAN NAVARA», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , військовій частині НОМЕР_3 до складання протоколу про порушення митних правил від 19.06.2024 №0056/90100/24.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Самаріним А.С. надіслано заперечення на апеляційну скаргу представника митниці в якій зазначено, що твердження про те, що ОСОБА_1 неодноразово здійснював перегін транспортних засобів через митний кордон та був обізнаний про порядок митного оформлення гуманітарної допомоги для потреб ЗСУ, не відповідає дійсності, оскільки під час слухання справи в суді першої інстанції суддя уточнював цей момент, і ОСОБА_1 відповів про те, що він лише один раз здійснював перегін ТЗ через митний кордон на прохання свого друга ОСОБА_5 , і не був обізнаний з порядком документального оформлення передачі гуманітарної допомоги на потреби ЗСУ. 
Посилається на те, що доводи апелянта з приводу того що акт приймання передачі авто є неналежним доказом оскільки примірник акту, який отримала Митниця від ВЧ НОМЕР_3 відрізняється датою від того акту, який є у ОСОБА_1 жодним чином не спростовують обставини фактичної передачі ТЗ “NISSAN NAVARO” н.з. НОМЕР_2 військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_3 . Факт передачі транспортного засобу “NISSAN NAVARO” н.з. НОМЕР_2 наприкінці 2022 року на користь ВЧ НОМЕР_3 підтверджений іншими матеріалами справи, а не актом від 05.07.2024 року. На підтвердження обставин фактичної передачі ТЗ “NISSAN NAVARO” н.з. НОМЕР_2 військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_3 в матеріалах справи є фото та відеодокази передачі ТЗ військовослужбовцям та фотографії, які підтверджують використання ТЗ безпосередньо підрозділом командира групи спеціального призначення роти СпП загону СпО ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_6 . Про що особисто показав у суді першої інстанції ОСОБА_6 .
Крім того, допитані судом першої інстанції волонтери ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 підтвердили обставини отримання від ОСОБА_1 транспортного засобу “NISSAN NAVARO” н.з. НОМЕР_2 та подальшу передачу такого ТЗ на користь ВЧ НОМЕР_3 протягом листопада – грудня 2022 року. 
Вважає, що матеріали провадження про порушення митних правил у даній справі не містять доказів про наявність вини в діях ОСОБА_1 у формі прямого умислу. У справі відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 надав митному органу підроблені документи чи документи одержані незаконним шляхом (висновки експертизи, покази свідків, вирок суду), які б доводили його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. 

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів змінених апеляційних вимог та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митного органу Крамарчука С.Я., який підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив їх задовольнити, ОСОБА_1 та в його інтересах представника Самаріна А.С., які заперечили з приводу задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити постанову суду без змін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.458 Митного Кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Усі питання щодо пропуску через митний кордон України товарів регулюються Митним кодексом Украйни, затвердженим Законом України №4496-VІ від 13.03.2012, а також іншими нормативно - правовими актами з питань митної справи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.
Отримувачі гуманітарної допомоги - юридичні особи, а також акредитовані представництва іноземних держав, міжнародних та іноземних гуманітарних організацій в Україні (без створення юридичної особи), визначені у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку отримувачами гуманітарної допомоги.
Набувачі гуманітарної допомоги - фізичні та юридичні особи, які потребують допомоги і яким вона безпосередньо надається. Набувачі гуманітарної допомоги із статусом юридичної особи визначаються відповідно до підпунктів «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е», «є» пункту 5 цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» встановлено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою згідно з додатком 1 (декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою) без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Такі товари визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.
Положеннями ст.3 ЗУ «Про гуманітарну допомогу» визначено, що підставою для здійснення гуманітарної допомоги в Україні є письмова згода отримувача гуманітарної допомоги на її одержання. Отримувач гуманітарної допомоги має такі самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги.
Відповідальність за ч.1 ст.483 Митного Кодексу України настає внаслідок переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, що містять неправдиві дані.
Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.
Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності: - недійсні документи, тобто документи, що втратили юридичну силу.
Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Місцевий суд вірно зазначив, що викладені в протоколі про порушення митних правил обставини мали місце в листопаді 2022 року, тобто в умовах воєнного стану, зумовленого військовою агресією російської федерації проти України. Військові оперативно потребували транспортних засобів підвищеної прохідності, що пояснює недотримання формальностей правильної передачі транспортного засобу, підписання відповідного акту та постановки автомобіля на облік у військовій частині.
Так, у судовому засіданні місцевого суду встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 13.11.2022 ввіз на митну територію України автомобіль марки «NISSAN NAVARA», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якості гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану без оподаткування та застосування заходів нетарифного регулювання, при цьому отримувачем вказав військову частину НОМЕР_3 .
Із відповіді військової частини НОМЕР_3 від 08.01.2024 р., наданої на запит митниці вбачається, що транспортний засіб «NISSAN NAVARA», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на балансі не значиться. 
В той же час, представником ОСОБА_8 надано акт прийому – передачі автомобіля 05.07.2024 року, підписаний ОСОБА_1 та військовою частиною в особі командира частини ОСОБА_4 , згідно якої автомобіль прийнято на баланс 05.07.2024 року. 
Крім того, вказані обставини підтверджені наступними відомостями.
Свідок ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснив суду, що на початку 2022 р. допомагав військовим з автомобілями. Він звернувся до ОСОБА_1 з проханням допомогти завезти через кордон автомобіль, оскільки він багатодітний батько і зможе це зробити без перешкод. Британський благодійний фонд надав придбав авто «NISSAN NAVARA» та всі документи на дане авто знаходилися в цьому автомобілі, так як документами займався фонд Британії. З ОСОБА_1 контактував лише він. Про лист в/ч йому нічого не відомо, оскільки т/з передали військовому ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_6 , в суді першої інстанції повідомив суду, що він командир групи спеціального призначення роти СпП загону СпО ВЧ НОМЕР_3 . В 2022 р. він бачив автомобіль «NISSAN NAVARA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , він був не справний, після його ремонту в кінці 2022 його група отримала дане авто та почала виконувати бойові задачі. В автомобілі були документи про перехід кордону та акт-прийому передачі. Чому в/ч не ставила авто на баланс йому не відомо, по «слухам» казали, що немає всіх відповідних документів, які потрібні для взяття даного авто на облік в/ч.
Свідок ОСОБА_3 в суді першої інстанції повідомив суду, що з ОСОБА_1 його познайомив ОСОБА_2 . ОСОБА_1 переганяв авто «NISSAN NAVARA» через кордон і на цьому його завдання було виконано. Машина була не справна її ремонтували в м. Львові після чого дане авто він перегнав до Києва та з ОСОБА_7 передали військовим.
Свідок ОСОБА_7 , в суді першої інстанції пояснив суду, що в 2022 році, в соціальних мережах до нього звернутися військові за допомогою, їм потрібне було авто. Після чого він звернувся до волонтерів за допомогою. Знайшли підходяще авто та від в/ч зробили акт. 24.11.2022 до Києва приїхав військовий і вони разом з ОСОБА_3 передали дане т/з йому. Військового вони не знали, документи ніякі не оформлювали. Після цього вони отримали фото військових з даним авто. На той час, не було послідовних дій, як саме правильно заганяти машини з-за кордону та передавати їх військовим, все робилося для того, аби швидше наблизити перемогу та допомогти хлопцям оборонятися від ворога.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, що матеріали справи не містять відомостей про те, що даний транспортний засіб реєструвався на цивільний облік, використовується у цивільному обігу або для потреб населення, доводи сторони захисту щодо його використання для військових цілей з метою захисту країни від збройної агресії у судовому засіданні не спростовані.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять достатніх та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 вчинено умисні дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання в якості підстави для переміщення товарів до митного орану документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача. Відсутні будь-які відомості про отримання вигоди ОСОБА_1 внаслідок надання неправдивих відомостей щодо отримувача. 
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у рішеннях Європейського суду з прав людини, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Висновок митниці про те, що документи подані ОСОБА_1 до митного контролю як підстави для переміщення товару, містять неправдиві відомості щодо одержувача товару, не базується на допустимих доказах, а є лише припущенням.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Кропивницької митниці Случ В.В. залишити без задоволення.
Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2025 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 Митного Кодексу України - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: ( підпис )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду В.В. Кабанова