УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/10249/24 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І. 
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Борисюка Р.М., Талько О.Б.,
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №296/10249/24 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на  предмет спору -  ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_4 на заочне  рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Драча Ю.І. в м. Житомирі,
в с т а н о в и в :
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися у розмірі 1/4 % з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовом, на період навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років. Позов обґрунтовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач теж зареєстрований за адресою реєстрації позивача, однак ведення спільного господарства між сторонами було припинене, спільного бюджету вони не мають, а по досягненні донькою повноліття відповідач повідомив, що з усіх фінансових питань донька має звертатися до матері, добровільної участі в її утриманні не братиме. На даний час ОСОБА_3 є повнолітньою, однак продовжує навчатись, є студенткою денної форми навчання, контрактної форми фінансування у Житомирському медичному інституті, з терміном навчання з 2021 року по 2025 року. Зазначала, що у зв`язку з навчанням донька має потребу у підручниках, посібниках, канцелярському приладді, комп`ютерних програм, доступі до інтернету тощо. Стипендію донька не отримує та у зв`язку із денною формою навчання не має можливості працевлаштуватися та отримувати власний дохід, а тому потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із продовженням навчання. Крім цього, вказувала, що має невеликий дохід та не може самостійно матеріально забезпечувати доньку, у той час, як ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та на даний час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , отримує достойну заробітну плату, що свідчить про фінансову забезпеченість та можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться.
        Заочним  рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 січня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.11.2024 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х річного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2025 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 січня 2025 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 – ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/12 частки усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначила лише про одну спільну дитину – ОСОБА_3 . Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька ОСОБА_7 , що підтверджується актовим записом про народження № 2499. Позивач не повідомила суд про наявність ще однієї спільної дитини, на яку вже стягуються аліменти, що є істотним порушенням принципу добросовісності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, і впливає на об`єктивність судового рішення. Позивач не повідомила і той факт, що 22.10.2024 Корольовським районним судом міста Житомира в цивільній справі № 296/9742/24 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі даного судового наказу 07.11.2024 відкрито виконавче провадження № 76482561. 26 березня 2025 року Корольовським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист у справі № 296/10249/24, який подано на виконання та 27.03.2025 відкрито виконавче провадження № 77631165. Тобто, станом на дату подання апеляційної скарги, на виконанні у Корольовському ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають два виконавчі провадження, де стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником – ОСОБА_2 , з якого на користь позивача стягуються аліменти на двох дітей у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу (заробітку), згідно судового наказу у справі № 296/9742/24 - 1/4 частки усіх видів доходу на неповнолітню доньку ОСОБА_7 ; згідно виконавчого листа у справі № 296/10249/24 – 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач перебуває на теперішній час на військовій службі, про дохід його як військовослужбовця, який виконує бойові завдання, позивачу відомо, а тому, введення суду в оману щодо наявності судового наказу в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, може свідчити про бажання позивача збагатитись за рахунок аліментів. До заяви про перегляд заочного рішення представником відповідача було додано копію судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 , оскільки це є доказ, що мав істотне значення для правильного вирішення справи. Позивачем не доведено виняткових обставин, які б обумовлювали можливість перевищення загальної допустимої межі аліментів на двох дітей ( 1/3 від доходу), що в даній ситуації є надмірним фінансовим навантаженням на відповідача. Крім того, згідно ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Тобто, стягнення з доходів відповідача аліментів у розмірі 50% можливе лише у випадку заборгованості по сплаті аліментів. Відтак, встановлення Корольовським районним судом м. Житомира окремих часток аліментів на кожну дитину, а не єдиної частки від доходу платника аліментів, суперечить прямим вимогам частини 2 статті 183 СК України. До позовної заяви позивачем долучено договір про надання платної освітньої послуги № 5 від 03.08.2021, згідно якого вартість освітньої послуги за 2024 – 2025 навчальний рік становить 34210,00 грн. Згідно умов договору, замовник вносить плату щомісяця. Якщо розділити вартість навчання на 10 місяців ( тривалість навчального року), щомісячна оплата становить 3421,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадку продовження навчання, - до досягнення нею 23-річного віку, у батька та матері однаковий. В такому випадку, витрати на навчання, які підлягають стягненню з відповідача становлять 1610,50 грн. Окрім цього, до позовної заяви долучено лише консультаційний висновок спеціаліста з приводу хвороби ОСОБА_3 , витрати на лікування жодним доказом не підтверджено. Позивачем належним чином не підтверджено необхідність стягнення аліментів поза встановленим законодавством розміром.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст.369 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому  задоволенню виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2006 року, який було розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.12.2009 серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.07.2006 року.
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, виданої Управлінням територіальної громади Житомирської міської ради, ОСОБА_3 зареєстрована у АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання за контрактом Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради з 01.09.2021 по 01.07.2025, згідно довідки, виданої Житомирським медичним інститутом Житомирської обласної ради від 07.10.2024 за №454.
Відповідно до договору про надання освітніх послуг №11 ід 03.08.2021, ОСОБА_3 зарахована на 1 курс денної форми навчання у відокремлений структурний підрозділ фахового коледжу Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради. 
Згідно договору про надання платної освітньої послуги № 5 від 03.08.2021 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 106280,00 грн: за 2021-2022 навчальний рік – 19800,00 грн; за 2022-2023 навчальний рік – 23760,00 грн; 2023-2024 навчальний рік - 28510,00 грн; 2024-2025 навчальний рік – 34210,00 грн. 
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. 
Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач.
Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд першої інстанції не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_2 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої доньки. 
Колегія суддів підкреслює, що матеріали справи не місять відомостей про те, чи у доньки сторін існує будь-який дохід, чи має вона можливість працювати у зв`язку із денною формою навчання.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.
Проте, визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідача на доньку, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, колегія суддів вважає дещо завищеним з огляду на таке.
Так, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Згідно ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Встановлено, що позивач (мати) сплачувала за навчання доньки у Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради . Проте, доказів на підтвердження вартості інших витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу тощо), позивач не надала.
Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, колегія суддів зауважує, що судовим наказом Корольовського районного суду м. Житомира від 22.10.2024 стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частки усіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Відтак, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність доказів спроможності надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, а також виходячи із реалій сьогодення та забезпечення балансу інтересів як одержувача, так і платника аліментів, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на повнолітню доньку сторін у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно є дещо завищеним та вважає за необхідне зменшити цей розмір до 1/8 щомісячно, таким чином частково задовільнивши апеляційну скаргу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вище наведене рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_4 задовольнити частково.
Заочне  рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 січня 2025 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді