ПОСТАНОВА 
Іменем України

03 червня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/1271/25
провадження № 22-ц/4809/824/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач), 
судді - Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І. О.,

учасники справи:

заявник - в. о. директора Комунального некомерційного підприємства «Олександрійська психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Галенко Сергій Володимирович,

заінтересовані особи - ОСОБА_1 , Олександрійська окружна прокуратура Кіровоградської області,

особа, стосовно якої розглядається питання щодо проведення примусового психіатричного огляду - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою в. о. директора Комунального некомерційного підприємства «Олександрійська психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Галенка С. В., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Олександрійська окружна прокуратура Кіровоградської області про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2025 року (суддя Молонова Ю. В.).

       В С Т А Н О В И В :

1 березня 2025р в.о. директора КНП «Олександрійська психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» С. Галенко звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із заявою про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_2 .
В обґрунтування заяви вказано, що до лікарні звернувся ОСОБА_1 із заявою про проведення огляду та лікування дружини ОСОБА_2 . 
Так, його дружина ОСОБА_2 поводиться безглуздо, неадекватно, висловлює маячні ідеї, спрямовані на оточуючих, вночі блукає містом, погрожує здійснити самогубство, отруїти чоловіка. 
Раніше ОСОБА_2 проживала у м. Слав`янську Донецької області, неодноразово лікувалася у психіатричній лікарні з приводу тяжкого психічного розладу у формі хронічного маячного розладу. 
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2015 визнана недієздатною, її опікуном призначений чоловік ОСОБА_1 . 
Судове рішення 
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2025 року заяву в.о. директора КНП «Олександрійська психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» С. Галенко, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про проведення примусового психіатричного огляду, задоволено. 
Ухвалено провести примусовий психіатричний огляд ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 
Суд першої інстанції виснував, що враховуючи, що ОСОБА_2 виявляє ознаки психічного розладу, необхідним є проведення примусового психіатричного огляду, оскільки існують підстави, передбачені ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» для проведення огляду без її усвідомленої згоди. 
Апеляційна скарга
Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Боровський В.А., подала апеляційну скаргу, якою просить рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2025 р, яким задоволено заяву в.о. директора КНП «Олександрійська психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» С. Галенка, про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_2 , скасувати та відмовити у задоволенні заяви. 
В обґрунтування оскарження вказано, що задовольняючи заяву в.о. директора КНП «Олександрійська психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» С. Галенка, про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_2 , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вона не містить безумовних підстав, передбачених статтею 11 Закону, які б давали суду право надати такий дозвіл без усвідомленої згоди, та що поведінка обумовлює небезпеку для самої особи та оточуючих внаслідок погіршення психічного стану, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. 
Так, наявність у ОСОБА_2 хронічного розладу, внаслідок якого остання вчиняє дії, що становлять небезпеку для життя та здоров`я оточуючих, суд обґрунтував висновком ЛКК від 10.03.2025 року № 462/01-16. 
Однак, встановлення судового контролю за процедурою примусового психіатричного огляду передбачає дослідження та оцінку судом висновку лікаря-психіатра про доцільність такого огляду особи у відділенні стаціонару лікарні без її усвідомленої згоди у сукупності з іншими доказами, що підтверджують такий стан особи, який дає підстави саме для примусового психіатричного огляду. 
Як висновок ЛКК від 10.03.2025 року № 462/01-16, так і зміст направленої до суду заяви в.о. директора КНП «Олександрійська психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» С. Галенка, про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_2 , свідчать про те, що підставою їх складання стала інформація про неадекватну поведінку ОСОБА_2 , наведена лише у єдиній заяві від 06.03.2025 року її чоловіка ОСОБА_1 , з яким вона спільно проживає. 
ОСОБА_2 під час судового засідання вела себе адекватно, категорично заперечувала доводи свого чоловіка про неадекватну поведінку. Наявність висновку лікаря-психіатра при відсутності інших належних і допустимих доказів про відповідний стан особи, є недостатньою для ухвалення рішення про примусовий психіатричний огляд у психіатричному закладі без усвідомленої згоди особи. 
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2015 року ОСОБА_2 визнана недієздатною, а рішенням того ж суду від 16.10.2015 її опікуном призначений чоловік ОСОБА_1 . 
Однак строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом та не може перевищувати двох років. 
Рух справи
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2025 року.

14 квітня 2025 року підготовчі дії у справі закінчено; справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 11 годину 30 хвилин 22 травня 2025 року, про що постановлено відповідну ухвалу. 

Відповідно до ухвали судді Кропивницького апеляційного суду від 14 травня 2025 року постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2025 року здійснювати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представником ОСОБА_2 адвокатом Боровським Валерієм Антоновичем, який зареєстрований в системі відеоконференцзв`язку за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , засоби телефонного зв`язку - НОМЕР_1 . 

Відповідно до ухвали судді Кропивницького апеляційного суду від 21 травня 2025 року постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2025 року здійснювати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів прокурором Олександрійської окружної прокуратури Поташенком Антоном Володимировичем, який зареєстрований в системі відеоконференцзв`язку за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  засоби телефонного зв`язку -НОМЕР_2 . 

Протокольною ухвалою від 22 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 12 годину 30 хвилин 03 червня 2025 року, у зв`язку з виконанням вимог 341 ЦПК, повторний виклик осіб, визначених даною нормою права.

Відповідно до ухвали судді Кропивницького апеляційного суду від 02 червня 2025 року постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2025 року здійснювати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представником Комунального некомерційного підприємства «Олександрійська психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», який зареєстрований в системі відеоконференцзв`язку за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 , засоби телефонного зв`язку - НОМЕР_3 . 

У судове засідання апеляційного суду не з`явились ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Поштове відправлення 0601139421616, вкладенням у яке була судова повістка про виклик ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 11 годину 30 хвилин 22 травня 2025 року, повернулось до Кропивницького апеляційного суду 05 травня 2025 року з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відмовився». 

Поштове відправлення 0601139435900, вкладенням у яке була судова повістка про виклик ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 11 годину 30 хвилин 22 травня 2025 року, повернулось до Кропивницького апеляційного суду 05 травня 2025 року з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відмовився». 

Поштове відправлення 0601150052231, вкладенням у яке була судова повістка про виклик ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 12 годину 30 хвилин 03 червня 2025 року, повернулось до Кропивницького апеляційного суду 30 травня 2025 року з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відмовився». 

Поштове відправлення 0601150052886, вкладенням у яке була судова повістка про виклик ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 12 годину 30 хвилин 03 червня 2025 року, повернулось до Кропивницького апеляційного суду 30 травня 2025 року з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відмовився». 

Повідомлення з вищевказаною відміткою є належним повідомленням про судовий розгляд, що надає суду право розглянути справу у відсутності особи. 

Позиція сторін у суді апеляційної інстанції

       Адвокат Боровський В.А. підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

       Щодо відсутності у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що вона не забажала з`явитися до суду, так як добровільно проходить лікування, перебуває у медичному закладі.

       Директор КНП «Олександрійська психіатрична лікарня КОР» Мозгова Д.М. та лікар закладу Галенко С.В. , заперечували щодо мотивів та підстав оскарження, вказували на добровільність дій ОСОБА_2 , яка не тільки була оглянута, тобто пройшла психіатричний огляд, але за наслідком рекомендації/висновку лікарів добровільно лікувалася. Звернули увагу, що стан ОСОБА_2 безумовно потребував огляду та лікування, у особи є історія діагнозу, тому заява її чоловіка була абсолютно підставною, скерована на убезпечення самої особи та оточуючих.

       Представник прокуратури, заперечував щодо мотивів оскарження вказував на безпідставність скарги, звернув увагу на докази у справі, добровільність дій особи, тривалість хвороби, зауважив щодо рішення 2015р, щодо застосування положень законодавства дії судового рішення в частині необхідності підтвердження стану особи. 
Встановлені обставини
Згідно висновку лікарсько-консультаційної комісії КНП «Олександрійська психіатрична лікарня КОР» від 10.03.2025, комісія встановила доцільність проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_2 .
Заявою ОСОБА_1 від 06.03.2025, чоловіка ОСОБА_2 виказане прохання пролікувати його дружину ОСОБА_2 , оскільки вона поводиться неадекватно: чіпляється до людей, які їй здаються «двойниками»; намагається з`ясувати хто хоче «відрізати їй носа»; виказує думки та погрози самогубства; покидає домівку і бродяжничає в темряві, після чого неодноразово доставлена додому працівниками поліції; вночі не спить, вмикає смартфон на всю гучність, на прохання зробити тихіше реагує агресивно, виражається нецензурно; погрожує його отруїти.
Норми права застосовані судом
Згідно з ч. 1, 3 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.
Відповідно до ст. 339 та 340 ЦПК України закріплено, що за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. 
Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.
Мотиви апеляційного суду
У ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Зазначене положення закону узгоджується із пунктом 5 Принципу 4 «Визначення психічної хвороби» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психічної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17.12.1991 №46/119, за змістом яких жодна особа або орган влади не може класифікувати індивіда як такого, що має психічну хворобу, інакше як з метою, що прямо пов`язана із психічним захворюванням або внаслідок психічного захворювання.
Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду відповідає вказаним вимогам закону.
Згідно ч.ч.2, 5 ст.27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.
При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. 
У заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні зазначаються підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.
До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. 
Тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку (абзац 3 статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу»).
У ч.ч.1, 2 ст.340 ЦПК України визначені вимоги до заяви про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку.
До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра. 
Залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку (ч.ч.1, 2 ст.342 ЦПК України).
Згідно зі ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг (ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу»). 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.1, 3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України).
У справі, що переглядається судом встановлено, що звертаючись з заявою до КНП «Олександрійська психіатрична лікарня КОР» чоловік ОСОБА_4 , ОСОБА_1 письмово вказав, що його дружина поводиться безглуздо, неадекватно, висловлює маячні ідеї, спрямовані на оточуючих, вночі блукає містом, погрожує здійснити самогубство, отруїти чоловіка. 
Раніше ОСОБА_2 неодноразово лікувалася у психіатричній лікарні з приводу тяжкого психічного розладу у формі хронічного маячного розладу, що доводиться випискою з хвороби. № 155/20.
У висновку лікарсько-консультаційної комісії КНП «Олександрійська психіатрична лікарня КОР» від 10.03.2025, комісія встановила доцільність проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_2 , на підставі наступного. У заяві ОСОБА_1 від 06.03.2025, чоловіка ОСОБА_2 заявлено прохання пролікувати його дружину ОСОБА_2 , оскільки вона поводиться неадекватно: 1)чіпляється до людей, які їй здаються «двойниками»; намагається з`ясувати хто хоче «відрізати їй носа»; виказує думки та погрози самогубства; покидає домівку і бродяжничає в темряві, після чого неодноразово доставлена додому працівниками поліції; вночі не спить, вмикає смартфон на всю гучність, на прохання зробити тихіше реагує агресивно, виражається нецензурно; погрожує його отруїти; 2)отримання відомостей про вияв ОСОБА_2 реально вчинити дії на шкоду собі та оточуючим; 3)високу вірогідність різкого погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 , у разі ненадання їй своєчасної та достатньої медичної допомоги; 4)відсутність згоди ОСОБА_2 на проведення огляду та лікування.
Судом задоволено заяву медичного закладу, рішення суду негайного виконання, за наслідком якого ОСОБА_2 оглянуто та на пропозицію/висновок закладу особа добровільно пролікувалася, що свідчить також про підставність звернення. 
Звернуто увагу, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2015 року ОСОБА_2 було визнано недієздатною, оскільки вона перебувала на диспансерному обліку у психіатричному кабінеті Красноармійської ЦРЛ Донецької області з діагнозом бредовий розлад особистості та не могла самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду, яке ґрунтується на повно встановлених фактичних обставинах справи, підтверджених належними та допустимими доказами, яким надана правильна правова оцінка.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.
До даного звернення питання строку дії рішення про визнання особи недієздатною, не є обов`язковим, тобто доводи скарги щодо минування двох років з часу визнання особи недієздатною, не впливає на позитивність розгляду заяви.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Загальний висновок
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права. Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив. 

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, - 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 5 червня 2025р.

Головуючий суддя                                                        Л. М. Дьомич

Судді                                                                        О. Л. Дуковський

                                                                               О. А. Письменний