Справа № 143/873/24
Провадження № 22-ц/801/963/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол М. П.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року	Справа № 143/873/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Оніщука В. В.,
з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.
позивач - Акціонерне товариство «Ідея банк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея банк» на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гуцола М. П., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

в с т а н о в и в:

У жовтні 2010 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 18.12.2020 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено угоду №С-601-013893-20-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (надалі кредитний договір). Укладаючи кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п.4). Згідно умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків НОМЕР_2 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних та комісія з обслуговування основної картки згідно тарифів. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 30 000 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору і надав відповідні кошти , що підтверджується випискою по поточному рахунку. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував і не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки, комісію, та інші платежі за кредитним договором. Останній платіж/зарахування відповідачем здійснено 31.05.2022. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 30.08.2024 становить 103679,0 грн, з яких: -прострочений борг – 45 130,6 грн; -прострочені проценти – 58 548,45 грн.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача банком було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 09.07.2024 і термінове, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, тобто ,до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги АТ «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір банку. Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 103 679,0 грн.
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 421,5 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
У апеляційній скарзі АТ «Ідея Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати ,а у справі ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що суд не врахував ту обставину, що відповідач погодився з умовами укладеного договору, підписавши угоду про відкриття кредитної лінії, яка містить узгоджені з позичальником умови щодо розміру комісії, що підлягає сплаті за обслуговування кредитної заборгованості. Зазначене також відповідає публічній пропозиції АТ «Ідея Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб яким визначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг. Встановлено строки внесення та зарахування сплаченої комісії. Також посилався на положення п. 4 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», якими комісію включено до витрат за споживчим кредитом, та заперечував щодо зарахування судом сплачених позичальником платежів з комісії в погашення заборгованості за кредитом. 
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 2025 року вищевказаним вимогам закону відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування С-601-013893-20-980 (а.с. 15-16).
Згідно преамбули кредитного договору, угода укладається згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена в загальнодоступному місці в банку та на його сайті.
Згідно п. 1 вказаної угоди, банк відкриває клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche Blue ID INS OnLine поточний рахунок IBAN НОМЕР_2 у валюті гривня (IBAN НОМЕР_1 , із дебетно-кредитною схемою, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, та випускає до рахунку платіжну картку.
Згідно п. 3 угоди, банк надає клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку (надалі - кредитна лінія та/або кредит) на наступних умовах. Максимальний розмір кредитної становить 200 000 грн. Розмір кредитної лінії у дату укладання угоди становить 30 000 грн. та може бути змінений в межах максимального розміру за ініціативою банку або клієнта з дотриманням вимог ДКБОФО. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних та комісію за обслуговування основної картки згідно тарифів.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 за розрахунковий період з 18.08.2016 по 30.08.2024 (а.с. 17).
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 09.07.2024. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором (а.с. 25).
Згідно розрахунку банку , станом на 30.08.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором складає 103679,0 грн, з яких: - просторочений борг – 45 130,6 грн; -прострочені проценти – 58 548,45 грн.
Із детального розрахунку заборгованості по кредиту №С-601-013893-20-980 від 18.12.2020, наданого суду в порядку виконання ухвали про витребування доказів, вбачається, що АТ «Ідея банк» нарахував відповідачу комісію за обслуговування кредиту у розмірі 55 257,55 грн, що зазначено у розділі «Параметри комісії та обслуговування кредитної заборгованості» (а.с. 115-136).
Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідачу було встановлено щомісячну плату за такі супутні послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, такі умови є несправедливими, містять дисбаланс обов`язків на шкоду позичальника та суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а тому вважав, що з відповідача підлягає стягненню заборгованості за мінусом безпідставно нарахованої комісії за обслуговування кредиту у розмірі 55 257,55 грн.
Колегія суддів вважає, що суд вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 погодився з умовами укладеного договору, підписавши угоду про відкриття кредитної лінії, що містить узгоджені з позичальником умови щодо розміру комісії, яка підлягає сплаті за обслуговування кредитної заборгованості ,не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
ЗУ «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч.5 ст.12 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.ч.1,2 ст.11 ЗУ«Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11, ч.5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Згідно п. 1.3 угоди №С-601-013893-20-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки зазначено, що процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних та комісію з обслуговування основної картки згідно тарифів.
Однак в угоді не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту п. 1.3 угоди №С-601-013893-20-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.
У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.
Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, пунктах 33.4.-33.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від lj.07.2022 у справі №496/3134/19.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У зв`язку з викладеним, відсутні підстави стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованість по комісії за обслуговування кредитної заборгованості на суму 55 257,55 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру заборгованості за кредитом, у зв`язку з неправомірним стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії.
З урахуванням зазначеного, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту в загальному розмірі 48 421,5 грн ,є обгрунтованим. 
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права,.
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Виходячи з викладеного, судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.
З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а  рішення суду першої інстанції  – без змін.
Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея банк» залишити без задоволення.
Рішення Погребищенського районного  суду  Вінницької  області  від 13 лютого 2025  року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                         С. Г. Копаничук 
судді:                                                                     Л. О. Голота 
                                                                        В. В. Оніщук