ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа №: 639 / 426 / 25 Головуючий 1 інстанції: Мілов Д.В.
Провадження №: 33/818/672/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч. 5 ст. 126 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленку В.В., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , який взяв захист своїх інтересів на себе, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 березня 2025 року, - 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.01.2025 об 11-07 год. в м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 51, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 320D, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються такими матеріалами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 214743 від 07.01.2025;
- довідкою згідно з обліковими даними ІПНП, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 02.07.2014;
- довідкою, відповідно до якої транспортний засіб BMW 320D, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно з облікових даних баз ІПНП належить ТОВ «Міцний Кордон»;
- довідкою про повторність;
- копією постанови серії БАД № 540454 від 13.11.2024 якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП;
- копією постанови Московського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;
- розпискою ОСОБА_1 від 07.01.2025;
- копією рапорту інспектора УПП в Харківській області;
- відеозаписами з місця правопорушення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, подала апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження по справі за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі було досліджено докази, було порушено норми матеріального та процесуального права, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.
Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження 
В судове засідання прибула особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .
В судовому засіданні останній взяв захист своїх інтересів на себе, підтримував доводи апеляційної скарги у повному обсязі, висловлював незгоду з рішенням суду першої інстанції та просив його скасувати і закрити провадження по справі за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своєї позиції зазначав, що йому не було відомо про те, що його було позбавлено права керування транспортними засобами, відтак він вчинив правопорушення, не усвідомлюючи протиправності своїх дій. До того ж, стверджував, що захисник, за допомогою до якої він звернувся під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за результатами якого постановою Московського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 його було позбавлено права керування транспортними засобами, запевняла його, що після сплати накладеного на нього адміністративного стягнення, він має право керувати транспортним засобом. Тому, з огляду на те, що працівниками поліції водійське посвідчення не вилучалося 05.10.2023, а також довіряючи своєму адвокату, він керував транспортним засобом, не підозрюючи, що не мав на те права.
Стосовно повторності вчиненого, правопорушник зазначав, що дійсно притягався до відповідальності за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, однак проконсультувавшись зі своїм адвокатом, вирішив що уже має право керувати транспортним засобом.
Також правопорушник просив врахувати, що він є військовим та виконує безпосередньо бойові завдання зі стримання військової агресії держави-терориста.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Суд апеляційної інстанції вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. 
Відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07.01.2025 об 11-07 год. в м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 51, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 320D, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.
Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази, порушено норми матеріального та процесуального права, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, з огляду на наступне.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, долучених до матеріалів справи.
Так, зокрема, згідно з довідкою з обліковими даними ІПНП, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 02.07.2014.
Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 19.06.2024, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з постановою серії БАД № 540454 від 13.11.2024 до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Згідно з розпискою ОСОБА_1 від 07.01.2025, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 214743 від 07.01.2025 та довідкою про повторність, підписаною інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП, ОСОБА_1 повторно керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.
Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів правопорушника про те, що йому не було відомо факту позбавлення його права керування транспортними засобами, та що він вчинив правопорушення, не усвідомлюючи протиправності своїх дій.
Так, в резолютивній частині постанови Московського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 чітко зазначено про адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , зокрема позбавлення його права керування транспортними засобами. Суд апеляційної інстанції, дослідивши вказану постанову, вважає, що формулювання речень про такий вид стягнення в резолютивній частині зазначеної постанови є чітким, послідовним та зрозумілим.
При першому порушенні заборони, що міститься в ч. 4 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановою серії БАД № 540454 від 13.11.2024, саме за керування транспортним засобом, будучи позбавленим такого права.
Відтак, суд доходить висновку, що на момент вчинення повторного такого діяння ОСОБА_1 достеменно повинен був знати про факт позбавлення його права керування транспортним засобом.
За повторне вчинення зазначеного правопорушення ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.
Що стосується некомпетентності адвоката, з якою правопорушник консультувався та через довіру до якої, за його словами, він не усвідомлював протиправності своїх дій, то суд апеляційної інстанції наголошує, що в даному випадку відносини між ОСОБА_1 та його захисником є суто приватними, правопорушник сам відповідальний за наслідки звернення до некомпетентного адвоката, і він не був позбавлений передбаченого ст. 268 КУпАП права користуватися правовою допомогою та міг звернутися за консультацією до іншого фахівця, а разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції уважно заслухав клопотання правопорушника врахувати те, що він є військовим та залучений безпосередньо до воєнних дій.
Виявляючи глибоку повагу до зусиль військовослужбовців із охорони миру та добробуту українського народу, суд апеляційної інстанції, однак, звертає увагу, що рішення, які ухвалюються судами, повинні суворо відповідати вимогам та нормам чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.
Згідно з приміткою до ст. 22 КУпАП до правопорушень, передбачених ч.ч. 2-5 ст. 126, ст. 130 КУпАП положення про можливість звільнення порушника від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого правопорушення, не застосовуються. Таким чином, діяння передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП не є малозначним.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 35 КУпАП повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, може розглядатися як обставина, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення.
З огляду на вищезазначені норми, а також на факт доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення з ознакою повторності, суд апеляційної інстанції не вбачає законодавчих підстав для зміни судового рішення суду першої інстанції та застосування до особи, що притягується до відповідальності, більш м`якого стягнення.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Аналізуючи рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.03.2025, суд доходить висновку, що на правопорушника було накладено найбільш м`яке адміністративне стягнення, передбачене цією статтею, а саме штраф встановленої суми з мінімальним строком позбавлення права керування транспортним засобом без оплатного вилучення транспортного засобу.
Враховуючи все вищевикладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях правопорушника, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у 
рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими. 
З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ : 

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 березня 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку відповідно до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило