Справа №295/15246/24 Головуючий у 1-й інст. Костенко С. М. 
Номер провадження №33/4805/690/25
Категорія ч.3 ст.172-20 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА

06 червня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 15 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
На дану постанову суду ОСОБА_1 09 травня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити. До апеляційної скарги ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з причин того, що постанову районного суду від 15 жовтня 2024 року він не отримував, а його захисник Макарська К.О. отримала копію оскаржуваної постанови 29 квітня 2025 року. У зв`язку з цим вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вимоги апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що необхідно відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка приймає участь у справі повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні 15 жовтня 2024 року під час винесення постанови суду в суді першої інстанції, про слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.16). Також матеріали справи містять його заяву про розгляд справи без його участі, вину у вчиненому правопорушенні визнає (а.с.11). 
За заявою адвоката Макарської К.О. від 24 квітня 2025 року, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_1 від 22 квітня 2025 року, захисник ознайомилась з матеріалами справи №295/15246/24 та отримала копію постанови (без вказівки на дату).
Апеляційна скарга подана 09 травня 2025 року.
Відтак матеріалами справи не підтверджені доводи ОСОБА_1 про отримання адвокатом копії оскаржуваної постанови саме 29 квітня 2025 року. А вищевказані відомості свідчать про те, що скаржнику вже 22 квітня 2025 року було відомо про винесення Богунським районним судом м. Житомира щодо нього постанови від 15 жовтня 2024 року. 
При цьому у клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 не навів та не надав жодного доказу та підстави про те, що йому перешкодило у визначений законом строк на апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу, адже останньому достеменно було відомо про розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП Богунським районним судом міста Житомира, а також про винесення судом оскаржуваної постанови, наявність якої наразі можливо безперешкодно перевірити за допомогою технічних засобів (доступу до інтернету).
Скаржником належним чином не обґрунтовано пропуску строку на апеляційне оскарження постанови районного суду у період з 22 квітня 2025 року, а дата отримання захисником ОСОБА_1. копії постанови не підтверджена належними доказами. Водночас законодавець не пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження постанови суду в справі про адміністративне правопорушення з моменту отримання особою її копії. 
Отже, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що викладені в апеляційній скарзі доводи не підтверджені матеріалами справи та не можуть слугувати поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не перешкоджали апелянту в межах встановленого законом строку на апеляційне оскарження звернутись до суду з апеляційною скаргою.
Таким чином, враховуючи вищезазначене необхідно відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути матеріали даної апеляційної скарги особі, яка її подала.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду міста Житомира від 15 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя