ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5800/20                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Білоноженко М.А.,                                                                                   
                                                                                                                                   Суддя-доповідач Кобаль М.І.    

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Бужак Н.П., Файдюка В.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в місті Києві) в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача у розрахунку і наданні позивачу розміру його пенсії, для повернення на військову пенсію, з перерахунком відповідно до  Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»  (у редакції 24.02.2018) та у підвищеному розмірі, з урахуванням 100 відсотків суми підвищення перерахованої пенсії встановленому  Постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян»;
- зобов`язати ГУ ПФУ в місті Києві здійснити і надати ОСОБА_1 розрахунок розміру його пенсії, для повернення на військову пенсію, з перерахунком відповідно до  Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»  (у редакції 24.02.2018) та у підвищеному розмірі, з урахуванням 100 відсотків суми підвищення перерахованої пенсії, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року в задоволенні значеного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю та вийти за межі позовних вимог, зобов`язавши відповідача перевести позивача на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та призначити, з 01.06.2018, розмір пенсії від усіх складових грошового забезпечення за посадою, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.05.2018 року №ФА 139202 та на підставі Постанови КМУ № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням додаткових виплат і премії (за текстом апеляційної скарги)
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, а тому клопотання позивача від 20.01.2025 про розгляд справи за його участі не підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в місті Києві.
Починаючи з 13.05.2005, позивач отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Починаючи з 31.10.2010, виплату пенсії відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було припинено, у зв`язку з призначенням пенсії за іншим законом, зокрема, пенсії державного службовця.
20.04.2018 ОСОБА_1 звертався до пенсійного органу і просив зазначити можливий розмір пенсії у разі поновлення  пенсії за вислугу років, відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Листом № 21424/02 від 15.06.2018 року ГУ ПФУ в місті Києві повідомило позивачу, що розмір пенсії останнього складатиме, з 01.01.2018 року,  8994,46 грн. (а.с.15).
06.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в місті Києві із заявою, в якій просив надати позивачу нову довідку про можливий розмір його військової пенсії, з моменту виникнення права, тобто з 05.03.2019, з урахуванням, за найменуванням та розміром усіх складових грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбави, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством (а.с.16-17).
Листом №311237/02/2-15209 від 26.12.2019 року повідомив позивача про те, що у разі прийняття позивачем рішення про поновлення виплати пенсії відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  розмір його пенсії за вислугу років становитиме у сумі 4583,93 грн. Також, до пенсії можуть бути встановлені надбавки, підвищення, додаткова пенсія, цільова грошова допомога, та інші доплати, право встановлення яких підтверджено відповідними документами. До листа відповідачем також було надано попередній розрахунок пенсії за вислугу років позивача у формі таблиці (а.с.26-27).
Вважаючи, що відповідач створив перешкоди для переходу позивача на військову пенсію, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що   відповідач надав позивачу вичерпну інформацію, на звернення позивача від 06.12.2019, а саме: про можливий розмір військової пенсії з моменту виникнення права, тобто з 05.03.2019, з урахуванням, за найменуванням та розміром усіх складових грошового забезпечення.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі.
Приписами ст. 9 вказаного Закону передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч. 1).
До складу грошового забезпечення входять: 
-          посадовий оклад, оклад за військовим званням; 
-          щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
-          одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3).
У свою чергу, відповідно до  ст. 43 Закону  пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Наведена норма  статті 43 Закону  безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18.
У свою чергу, питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано  ст. 63 Закону, згідно ч. ч. 1, 2, 4 якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом  та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього  Закону  провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього  Закону.
Усі призначені за цим  Законом  пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до  Закону, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із  Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Положеннями абз. 1 п. 5 Порядку № 45 у редакції Постанови № 103 було передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, в даному випадку, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 06.12.2019 року і просив надати йому нову довідку про можливий розмір його військової пенсії, з моменту виникнення права, тобто з 05.03.2019, з урахуванням, за найменуванням та розміром усіх складових грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбави, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством (а.с.16-17).
Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління ПФУ) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи). Головні управління ПФУ у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ. 
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-XII. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що вимоги про видачу оновленої довідки, станом на 05.03.2019 року, з урахуванням всіх додаткових видів грошового забезпечення,   ОСОБА_1 мав право заявляти до державного органу, з якого останнього було звільнені зі служби, проте позивач не скористався своїм правом. 
Окрім того, під час розгляду даної справи у відзиві на позовну заяву, ГУ ПФУ в місті Києві звертало увагу саме на цей факт щодо відсутності обов`язку у останнього, на підставі норм чинного законодавства, видавати довідку для перерахунку пенсії позивача, у разі відновлення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
07.07.2020 року позивачем надіслано до суду першої інстанції  відповідь на відзив, проте позовні вимоги не уточнено і не змінено.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що  ГУ ПФУ в місті Києві, за наслідками розгляду вищезазначеного звернення позивач, що підтверджується  листом від 26.12.2019 №311237/02/2-15209, яким повідомлено позивача про те, що у разі прийняття ОСОБА_1 рішення про поновлення виплати пенсії, відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір його пенсії за вислугу років становитиме у сумі 4583,93 грн. Також до пенсії можуть бути встановлені надбавки, підвищення, додаткова пенсія, цільова грошова допомога, та інші доплати, право встановлення яких підтверджено відповідними документами. До листа відповідачем також було надано попередній розрахунок пенсії за вислугу років позивача у формі таблиці із зазначенням у ній усіх складових грошового забезпечення, враховуючи оклади за посадою та військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбави, доплати, підвищення) та премії у відповідних розмірах.
Тобто, відповідач у повній мірі надав вичерпну інформацію про можливий розмір військової пенсії позивача, з моменту виникнення права, тобто з 05.03.2019, з урахуванням, за найменуванням та розміром усіх складових грошового забезпечення, з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.05.2018 року №ФА 139202, яка наявна в матеріалах пенсійної справи, на момент звернення позивача до відповідача.
Що стосується прохальної частини апеляційної скарги про  вихід за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та призначити, з 01.06.2018, розмір пенсії від усіх складових грошового забезпечення за посадою, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.05.2018 року №ФА 139202 та на підставі Постанови КМУ № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням додаткових виплат і премії, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. 
Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. 
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що висновки щодо умов застосування повноважень щодо виходу за межі позову судом зводяться до того, що здійснення такого повноваження є імперативним обов`язком суду, виконуючи який, насамперед, адміністративний суд: 
- має обґрунтувати наявність підстав для цього, у тому числі недостатність обраного позивачем способу захисту та можливість більш ефективного захисту за допомогою іншого способу, який при цьому не може призводити до погіршення становища позивача; 
- є зв`язаним правами, свободами та законними інтересами, за судовим захистом яких звернувся позивач та які є предметом спору; 
- не має допускати покладення в основу судового рішення обставин, щодо яких відповідач не мав можливості висловити заперечення.
У даному випадку, позивачем, під час подання позовної заяви, не заявлялися вимоги про зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та призначити, з 01.06.2018, розмір пенсії від усіх складових грошового забезпечення за посадою, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.05.2018 року №ФА 139202 та на підставі Постанови КМУ № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням додаткових виплат і премії, з огляду на що, відповідач не мав можливості висловити заперечення щодо таких позовних вимог.
З урахуванням вищезазначених обставин, у даному випадку, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що зобов`язання пенсійного органу перевести позивача на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та призначити, з 01.06.2018, розмір пенсії від усіх складових грошового забезпечення за посадою, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.05.2018 року №ФА 139202 та на підставі Постанови КМУ № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням додаткових виплат і премії, є необґрунтованим та незаконним, оскільки зазначені вимоги не були заявлені позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, що протирічить нормам адміністративного судочинства.
Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а отже відсутні правові підстави для задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1  ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України        не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст.  242,  257,  260,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                              В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено 07.05.2025 року