Дата документу 28.04.2025 Справа № 331/4214/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 331/4214/24
Провадження №22-ц/807/704/25
Головуючий в 1-й інстанції – Фісун Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складений 28 січня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ», Дочірнє підприємство «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України», про відшкодування шкоди,- 

В С Т А Н О В И В:

В липні 2024 року позивач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ», Дочірнє підприємство «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» про відшкодування шкоди, в якому просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, що складається з витрат на лікування 5764,00 гривень та моральну шкоду 40 000,00 гривень, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 листопада 2020 року ОСОБА_3 направляючись до м.Бердянськ, як спостерігач на повторних виборах 2020 у м. Бердянськ від Громадської мережі "ОПОРА" керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходилися у якості пасажирів спостерігачі від ГО "ОПОРА" його дружина ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (надалі - Позивач) здійснюючи рух зі сторони м. Мелітополь у бік м. Приморськ Запорізької області по а/д «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» в районі 514 км у Приморському районі Запорізької області та передніми колесами в`їхав в яму, яка була на проїзній частині та яку не було видно через те, що вона була вкрита снігом, внаслідок чого ОСОБА_3 втратив керування над цим транспортним засобом, і він з`їхав на праве узбіччя, а потім у кювет, де сталося перекидання через дах. Під час ДТП водію та пасажирам були спричинені тілесні ушкодження, з якими їх було доставлено до КП «Приморська ЦРЛ», також було пошкоджено транспортний засіб. Внаслідок ДТП позивачу завдано матеріальної шкоди, витрати на лікування у розмірі 5764,00 гривень внаслідок ушкодження здоров`я. Також, позивач зазнала сильних душевних хвилювань через шкоду завдану власному здоров`ю. Заподіяну моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у розмірі 40 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ», Дочірнє підприємство «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» про відшкодування шкоди - задоволено частково.
Стягнуто із Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області (адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд.50, код ЄДРПОУ 25891336) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду, витрати на лікування в сумі 1863,43 гривень та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 гривень.
Стягнуто із Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області (адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд.50, код ЄДРПОУ 25891336) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Стягнуто із Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області (адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд.50, код ЄДРПОУ 25891336) на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що за умовами договору №601-20 від 16.03.2020 року підрядник взяв на себе обов`язок здійснювати експлуатаційне утримання автомобільної дороги на якій безпосередньо відбулась ДТП за участю позивача та відповідальність за якість наданих послуг несе саме підрядна організація Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ». Розмір моральної шкоди стягнутий за судовим рішенням є завищеним і не відповідає завданій шкоді. Відповідач у справі є неприбутковою організацією.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90840,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 30 = 90840,00 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 грудня 2020 року Приморським ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області була винесена постанова про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення./а.с.8-10 Т.1/.

З постанови про закриття кримінального провадження № 12020080340000347, внесеного до ЄРДР 22 листопада 2020 року, вбачається, що 22 листопада 2020 року, приблизно о 6 годині ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 , та перевозячи в якості пасажирів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , здійснював рух зі сторони м. Мелітополь у бік м. Приморськ Запорізької області по а/д « Одеса-Мелітополь-Новаоазовськ» в районі 514 км у Приморському районі Запорізької області не впорався з керуванням транспортним засобом, внаслідок чого стався його виїзд за межі проїзної частини у праве узбіччя та його подальше перекидання. Під час ДТП водію та пасажирам вказаного транспортного засобу були спричинені тілесні ушкодження, з якими їх було доставлено до КП «Приморська ЦРЛ».

Під час огляду місця події, який проводився в період часу з 07:10 години до 08:50 годин 22.11.2020 було встановлено, що ДТП відбулась під час ранкових сутінок за межами населеного пункту в районі 514 км автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» (М-14) у Приморському районі Запорізької області. Дорожнє покриття асфальтобетонне, яке вкрите шаром снігу товщиною до 5 см. Обстеженням дорожнього покриття візуально в місці дорожньо-транспортної пригоди не виявлено пошкоджень дорожнього покриття та інших нерівностей (вибоїни, напливи, колійність)./а.с.10-22 Т.1/

Під час проведення додаткового обстеження ділянки вулично-шляхової мережі 22.11.2020 о 10:50 годині було виявлено на поверхні асфальтобетонного покриття районі 514 км автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» (М-14) у Приморському районі Запорізької області на відстані 20 м від початку слідів руху автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 у напрямку м. Мелітополь пошкодження дорожнього покриття у вигляді ями невизначеної форми з найбільшими розмірами: довжина - 4,0 м. ширина - 3,0 м. глибина - 0,10 м., а також наплив висотою 0,30 м. тріщини та осідання. Перед початком вказаного обстеження на поверхні проїзної частини додатково було знято снігового покриття, що дало можливість виявити вказані пошкодження./а.с.23 Т.1/.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, небезпеку для руху водія ОСОБА_3 створено під час в`їзду автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , колесами у пошкодження дорожнього покриття, яке візуально не можливо було виявити з робочого місця водія вказаного транспортного засобу у вказаних дорожніх умовах.

Під час ДТП ОСОБА_1 було спричинено тілесні ушкодження. Згідно з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2809 внаслідок ДТП яке сталося 22.11.2020 року ОСОБА_1 встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забиті рани тім`яної області, закритий перелом основної фаланги IV, V пальців лівої стопи. Забій грудної клітки. Позивач перебувала на лікуванні з 22.11.2020 року по 07.12.2020 року./а.с.30 Т.1/.

Постановою Приморського районного суду Запорізької області від 03 березня 2021 року у справі № 326/278/21, яка набрала законної сили 15.03.2021 року, встановлено, що 22.11.2020 року об 06.03 годині на а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 514 км. +400 м. в м. Приморськ Запорізької області, ОСОБА_5 , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан начальником філії в «Бердянській ДЕД» ДП «Запорізький облавтодор», не вчинив заходів щодо ліквідації ями (вибоїни) довжиною 4 м., шириною 3 м., глибиною 10 см, покрив висотою 30 см., тріщини та осідання на проїзній частині в/д, чим порушив правила, стандарти і норми утримання автодоріг, п.3.1.1 ДСТУ 3587-97, ч.3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», п.1.5 ПДР України, що спричинило ДТП, а саме: перекидання транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, а також отримано тілесні ушкодження пасажирами ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та водієм ОСОБА_3 .Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч.4 ст. 140 КУпАП України закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення./а.с.25 Т.1/.

Відповідно до листа Служби автомобільних доріг від 25.01.2021 року наданого на відповідь заступнику начальника управління патрульної поліції в Запорізькій області С.Григор`єву, 16 березня 2020 року між Служба автомобільних доріг в Запорізькій області та ТОВ "ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ" було укладено договір 601-20 про закупівлю послуг будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромі і залізничних доріг, вирівнювання поверхонь (послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Запорізькій області та штучних споруд на них). Відповідно до п. 1.4. Договору (Генпідрядник приймає від Замовника право на експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Запорізькій області, технічних засобі організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу, інженерних споруд придорожніх насаджень на них, що знаходяться на балансі Замовника, у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ "Про дорожній рух") п. 1.5 Договору (на період дії договору та протягом гарантійного періоду, Генпідрядник відповідно до Закону України "Про дорожній рух" в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів). Тобто згідно даного листа вся відповідальність покладена на ТОВ "ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ"./а.с.28-29 Т.1/.

Згідно відповіді на претензію позивача на адресу Служби автомобільних доріг у Запорізькій області від 15.06.2021 року зазначено аналогічне посилання на п.п. 1.4., 1.5. Договору від 16 березня 2020 року укладеного між Служба автомобільних доріг в Запорізькій області та ТОВ "ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ" "№ 601-20./а.с.34-35 Т.1/.

Згідно відповіді на претензії позивача про відшкодування шкоди адресату на адресу ТОВ "ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ" від 13.07.2021 року, вбачається відповідальність за ділянку дороги М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ (на Таганрог км 512-515) несе Служба автомобільних доріг у Запорізькій області. У Відповіді посилається на ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про дорожній рух" та Перелік автомобільних доріг загального користування державного значення визначений постановою КМУ від 30.01.2019 р. № 55./а.с.36 Т.1/.

Позивач зазначає, що оскільки саме на балансі відповідача перебуває ділянка дороги на якій сталося ДТП, останній забезпечує контроль якості доріг, організовує ремонт доріг, тому саме Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області зобов`язана відшкодувати їй заподіяну матеріальну та моральну шкоду.

Суд першої інстанції погодився із зазначеною позицію ОСОБА_1 та відхилив доводи відповідача про те, що Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області не є належним відповідачем по справі.

Згідно з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2809 внаслідок ДТП яке сталося 22.11.2020 року ОСОБА_1 встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забиті рани тім`яної області, закритий перелом основної фаланги IV, V пальців лівої стопи. Забій грудної клітки. Позивач перебувала на лікуванні з 22.11.2020 року по 07.12.2020 року.

Загальна вартість витрат на лікування, яка підтверджена долученими до позову чеками, становить 5 764,00гривень.

При цьому, оскільки деякі чеки містять назви придбаних лікарських препаратів, які відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 , не призначалися лікарем, лікарські препарати на загальну суму 3900 грн.57 грн. не мають відношення до даної справи і не підтверджують заявлену позивачем суму, яку було витрачено на лікування, а саме: Чек від 7.12.2020: Цитрамон-Д на суму 16.95грн.; лактіалє на суму 68,48грн., параплексін на суму 225,98 грн., параплексін на суму 451,95 грн.; Чек від 27.11.2020:Аккордин на суму 95.50грн.;Армадін на суму 360,00грн.,Витацетрин на суму 61,20; Чек від 24.11.2020: Аккордин на суму 96,00 грн., Армадін на суму 365,40грн., витацетрин 62,30 грн.; Чек від 25.11.2020: армаді на суму 240,00 грн.; Чек від 26.11.2020 : Армадін на суму 360,00 грн, дексалгін на суму 176,20 грн., аккордин на суму 96,00 грн., витацертин на суму 62,30 грн. Чек від 4.12.2020:Аскорбинка-КВ на суму 5.20 грн., Каль-ДЗ на суму 167,90грн., бетадин на суму 106,03 грн., нейроксон на суму 439,99 грн., омепразол-тва на суму 24,60 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на лікування в сумі 1863,43 гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд першої інстанції, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, виходячи із встановлених фактичних обставин вказаної справи, дійшов до висновку, що позивачем доведено завдання позивачеві моральної шкоди та наявність підстав для її відшкодування, суд вважав необхідним задовольнити вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди частково, визначивши розмір відшкодування 20 000 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з такого.

За приписами статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1172 ЦК України передбачено, що замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Відповідно до змісту статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №221 «Про утворення відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» постановлено: прийняти пропозицію Державної служби автомобільних доріг, погоджену з Міністерством транспорту, Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції, Міністерством фінансів, Фондом державного майна та Антимонопольним комітетом, щодо утворення Державною службою автомобільних доріг відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Засновником ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є держава в особі Державної служби автомобільних доріг.

Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №456/2011 затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України та установлено, що Державне агентство автомобільних доріг України є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №439 затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) та одночасно визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2007 року №628 Про затвердження Положення про Державну службу автомобільних доріг України.

Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (пункт 3 Положення).

Відповідно до п.1.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Запорізькій області така є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України. Пунктом 2.2 Положення визначено предметом діяльності Служби, виконання функцій замовника робіт та послуг з будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання автомобільних доріг та іншого державного майна, та одержувача бюджетних коштів. Пунктом 6.2.1 Положення серед обов`язків Служби, зокрема, організовувати будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Запорізькій області відповідно до державних будівельних норм і стандартів ( а.с.113-118,т.1).

Отже, Державне агентство автомобільних доріг України є засновником Служби автомобільних доріг у Запорізькі області.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога – це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів. Окрім того, визначено, що органом управління є орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування.

Відповідно до статті 10 цього Закону державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування згідно із ст.11 цього Закону є, зокрема: розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації.

Відповідно до пунктів 1-4 ст.13 цього Закону орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: 1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; 3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; 4) відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв.

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.24 цього Закону власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода або несвоєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою людини, яка перебуває у невідкладному стані сталася з їх вини.

Відповідно до п.2 Єдиних правил ремонту та утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року за №198 на виконання Закону України "Про дорожній рух", ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору.

Відповідно до положень розділу ІІ Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, зокрема, зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

16 березня 2020 року між Службою автомобільних доріг у Запорізькій області (Замовник) та ТОВ « Онур Конструкціон Інтернешнл» (Генпідрядник) був укладений договір № 601-20 про «Закупівлю послуг 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Запорізькій області та штучних споруд на них) (а.с.186-206 Т.1).

З пункту 1.2 Договору вбачається, що послуги надаються Генпідрядником згідно щомісячних планів-завдань та кошторисної документації, складеної на основі дефектних актів, затверджених Замовником; послуги Генпідрядник надає за письмовим розпорядженням (завданням) Замовника, а саме: послуги по усуненню загрози безпечного проїзду автотранспорту; по ліквідації наслідків ДТП; ліквідації наслідків надзвичайних та аварійних ситуацій; забезпеченню безперервного та безпечного руху автотранспорту при складних погодних умовах та на підставі приписів патрульної поліції Запорізької області, тощо.

При розгляді справи не встановлено обставин на підтвердження того, що Служба автомобільних доріг у Запорізькій області замовляла ямковий ремонт на км 400+892-км 603+921 автодороги М-14 Одеса-Мелітополь- Новоазовськ ( на м. Таганрог).

Відповідно до пункту 6.4.4 Договору Генпідрядник має право залучати для надання окремих видів послуг Субпідрядника за погодженням із Замовником у порядку встановленому чинним законодавством.

У зв`язку з чим укладено договір субпідряду № ЗП-12-21/04/20 від 21 квітня 2020 року між ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл»» та Дочірнім підприємством «Запорізький Облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (а.с.76-88 Т.1).

Додатком до цього договору є перелік мережі автомобільних доріг державного значення загального користування у Запорізькій області, що передаються Субпідряднику для експлуатаційного утримання.

Автомобільна дорога М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ ( на м. Таганрог), км 500+023-км 543+925 (Приморський район), на якій сталася ДТП, станом на дату ДТП, перебувала на експлуатаційному утриманні у ДП«Запорізький Облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Колегія суддів апеляційного суду, погоджується з висновками суду, щодо того, що Служба автомобільних доріг у Запорізькій області, яка в подальшому була перейменована у Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області, є тією юридичною особою на яку покладено обов`язок контролювати справний стан автомобільних доріг, тому Служба і повинна нести цивільну відповідальність за цим позовом.

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року у справі 331/363/22 встановлено, що саме Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області повинна відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, що сталося 22.11.2020 (а.с.40-50 Т.1). Вказане рішення залишено без змін, постановою Запорізького апеляційного суду від 19.09.2023р.

Що стосується вирішення судом першої інстанції питання, щодо розміру моральної шкоди, то слід зазначити наступне. 

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Внаслідок ДТП позивачу була завдана шкода здоров`ю. ОСОБА_1 відчувала фізичний біль, знаходилася на лікуванні в медичних закладах, завдані травми потягли за собою тривале відновлення як фізичного так морального стану позивача, на тривалий час був порушений звичний спосіб життя, позивачка вимушена була витрачати свої кошти на придбання ліків.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з приводу того, що позивачці завдано моральну шкоду з боку відповідача. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд апеляційної інстанції враховує тяжкість отриманої травми, час витрачений на лікування, вимушені зміни у житті позивачки пов`язані із необхідністю сторонньої допомоги та догляду, неможливість вести активний спосіб життя та належним чином організовувати свій побут, вважає що стягнутий за судовим рішенням розмір моральної шкоди в 20000,00 грн. є достатнім, розумним та справедливим розміром відшкодування моральної шкоди позивачу.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що відповідач не є прибутковою організацією на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки відповідний статус (неприбуткової організації) не є перешкодою у стягненні відповідної шкоди з такої організації за наявності встановленої вини.

Згідно з приписами пунктом 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ визначається Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує  при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 28 квітня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач:                                        С. В. Кухар

Судді:                                                                        Е.А. Онищенко
                                                                       
                                                                               Д.А. Трофимова