Єдиний унікальний номер справи № 753/16661/24
Провадження №22-ц/824/3308/2025

            П О С Т А Н О В А
          І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
06 березня  2025 року                                                                                              місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого судді                Журби С.О., 
суддів                                     Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Павлової В.В.,
 
розглянувши справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва  від 26 вересня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, заінтересована особа - Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
 
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2024 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на рішення головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби в м. Києві Ушенко Юлії Петрівни. На обґрунтування скарги зазначив про те, що державним виконавцем було відкрито виконавчі провадження: № НОМЕР_1 від 29.08.2024 року, НОМЕР_2 від 22.03.2024 року, № НОМЕР_3 від 12.10.2023 року. З 21 квітня 2023 року скаржника мобілізовано та він знаходиться в районі бойових дій. 18 червня 2024 року ОСОБА_1 подав державному виконавцю заяву про зупинення виконавчих дій у провадженнях, оскільки він проходить військову службу. Письмової відповіді він не отримав, проте 12.08.2024 року у електронній поштовій скриньці ознайомився з рішенням головного державного виконавця Дарницького ВДВС Ушенко Ю.П., яка відмовила у задоволенні його клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій. Вважає таке рішення неправомірним, вчиненим з порушенням державним виконавцем п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».
На підставі викладеного просив суд визнати неправомірним рішення начальника відділу ДВС від 15.07.2024 року про відмову у задоволенні заяви скаржника від 17.06.2024 року та зобов`язати суб`єкта оскарження усунути порушення шляхом закриття виконавчих проваджень НОМЕР_4 та НОМЕР_5, зняття арештів накладених в межах цих виконавчих проваджень, виключення з Єдиного реєстру боржників скаржника, скасування інших вжитих заходів щодо виконання рішення, та проведення інших необхідних дій у зв`язку із закінченням виконавчих проваджень.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця.
Не погоджуючись з ухвалою суду, 08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Посилається на не врахування судом положень п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для її вирішення. Стверджує, що спосіб виконання судового рішення у зведеному виконавчому провадженні створює значні перешкоди для проходження ним військової служби. 
У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у відкритих виконавчих  провадженнях щодо ОСОБА_1 до закінчення особливого періоду воєнного стану в Україні. 
30 грудня 2024 року до апеляційного суду від Дарницького відділу державної виконавчої служби в м. Києві надійшли пояснення. 
Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
            У судове засідання, призначене на 06 березня 2025 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялась.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла такого висновку: 
За правилами пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.
Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження зупиняється на підставі відповідної заяви стягувача або боржника про зупинення виконавчого провадження. Стягувач або боржник мають право звернутися до державного виконавця з заявою про зупинення виконавчого провадження. У заяві необхідно вказати підстави для зупинення виконавчого провадження та обставини, які підтверджують наявність цих підстав.
Як убачається з матеріалів справи, із заявою про зупинення виконавчих проваджень до державного виконавця звернулася електронною поштою особа, яка не є ні стягувачем, ні боржником в таких провадженнях.
Сам же боржник до виконавця не звертався, офіційних документів про те, що проходить військову службу чи виконує бойові завдання військової служби на надавав, тому звернення іншої особи не може вважатися законною підставою для зупинення провадження.
Крім того, колегія суддів зазначає, що вказана стаття Закону України «Про виконавче провадження» передбачає можливість зупинення виконавчого провадження щодо особи , яка виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Пунктом 2 ч. 1 ст.251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;
Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань
Приклади вищевказаного знайшли своє відображення в ухвалах про зупинення провадження Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 по справі 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 року. З огляду на схожість правовідносин в наведених випадках, зазначені правові позиції можуть бути застосовані й у даній справі. 
Як убачається з доданих у вказаній справі документів, ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі. В той же час такі документи не посвідчують того, що він бере участь у бойових діях. Інші докази виконавцю надані не були, тому у нього не було підстав для зупинення виконавчого провадження, про що правильно зазначив суд першої інстанції. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.
Керуючись ст.ст. 375, 367, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд          

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва  від 26 вересня 2024 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий                                                                                              С.О. Журба
 
Судді                                                                                                          Т.О. Писана  
 
                                                                                                                                К.П. Приходько