РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 567/1201/24
Провадження № 22-ц/4815/276/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  

судді-доповідача - Шимківа С.С.,
суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В., 

учасники справи:
позивач         – ОСОБА_1 ,
відповідач         – ОСОБА_2 , 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Кроповим Андрієм Вікторовичем на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року (ухвалене у складі судді Назарука В.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,  -

в с т а н о в и в :

       У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
       Позовну заяву обгрунтовано тим, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 04.02.2013 року з нього стягуються аліменти на утримання  дочки  ОСОБА_3  в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2013 до досягнення дитиною повноліття. 
       З 2013 року він безперервно сплачував аліменти на утримання дочки.
       23.04.2014 року ним було укладено інший шлюб із ОСОБА_4 , у якому в нього народилася друга дитина – ОСОБА_5 ..
       Виходячи з того, що його сімейний стан змінився та на утриманні наразі перебувають двоє дітей, що впливає на його матеріальний стан, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини заробітку платника аліментів.
       Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено. 
       Рішення суду обґрунтовано тим, що, відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 04.02.2013 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дочку  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.
       Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Кропова А.В. оскаржив його в апеляційному порядку.
       У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а, відтак, рішення підлягає скасуванню.
       23.08.2014 року його сімейний стан змінився, в нього народилася друга дитина.
       Таким чином, він зараз утримує двох дітей – ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
       Також, він є військовослужбовцем, який наразі бере участь у бойових діях та забезпечує себе амуніцією, медичними засобами, бере участь у забезпеченні свого підрозділу автівками, засобами РЕБ та іншою необхідною технікою за власний кошт.
       Даний факт суттєво впливає на його матеріальний стан.
       Законодавством передбачено, що він має виплачувати 1/3 доходу на двох дітей, або по 1/6 на кожну доньку окремо.
       Він жодного разу не відмовлявся від забезпечення своїх доньок, проте зараз він не має довіри до відповідача через обмани та конфлікти.
       Також він надає кошти і безпосередньо доньці для забезпечення її потреб.
       Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з нього на її утримання 1/6 його заробітку.
       19 лютого 2025 року представником ОСОБА_2 – адвокатом Хмарук Ю.М. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19.11.2024 року без змін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції було встановлено та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Матір`ю дитини є ОСОБА_8 (за свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 з ОСОБА_9 , шлюб з якою ОСОБА_1 розірвав за рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 28.11.2012 (цивільна справа №567/1549/12).
Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 04.02.2013 року у справі №567/74/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.01.2013 та до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
Матеріалами справи стверджується, що 23.04.2014 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_11 , який було розірвано за рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.09.2017 року і в даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 в нього народилася дочка ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 26.08.2014 року).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що зміна сімейного стану, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_4 дочки ОСОБА_12 не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
При цьому, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку із народженням дитини від іншого шлюбу.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Таким чином платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру у випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення їх розміру.
До таких висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 та Верховний Суд в постанові від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Ураховуючи надані позивачем докази, вбачається, що з моменту прийняття судового рішення про стягнення аліментів на його першу дитину змінилося його сімейне становище, адже в нього народилася ще одна дитина.
При цьому, зазначена обставини виникла вже після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів на утримання першої дитини.
У постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 вказано, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі №715/2073/20.
Відтак, саме по собі утримання ще однієї дитини позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання першої дитини.
Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів погіршення майнового стану позивача, зокрема, останнім не надано суду доказів щодо зміни розміру його доходів у бік погіршення.
Таким чином, позивачем не доведено погіршення його майнового стану, а також того, що у зв`язку з утриманням другої дитини він не має можливості сплачувати аліменти, визначені рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 04.02.2013 року у справі № 567/74/13-ц.
Ураховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 180, 192 СК України, ст. ст. 367, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Кроповим Андрієм Вікторовичем залишити без задоволення.
Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                 Шимків С.С..

Судді:                                                         Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.