Номер провадження: 22-ц/813/3729/25 
Справа № 496/5612/24
Головуючий у першій інстанції Портна О.П.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
Іменем України
17.04.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Уманець А.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Портної О.П.,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування зазначивши, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2008 року, під час шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.07.2019 року, справа № 496/1163/19, шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Біляївського районного суду Одеської області від 16.07.2019 року, справа № 496/2356/19, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення заяви до суду, тобто з 02.07.2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 повноліття,тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач зазначає, що діти проживають разом з нею. 
Наказом № 51-н від 30.07.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахована на перший курс Одеського фахового коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу - денне відділення економіки, підприємництва та права за спеціальністю 081 Право, згідно навчального плану з 01.09.2024 до 01.07.2028 року, денна форма навчання, за кошти фізичних осіб. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання складає 82144,24 грн. Сума оплати за один рік навчання складає 20536,06 грн, що підтверджується договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 301/24 від18.07.2024 року.
Зазначає, що навчання в обраному закладі не тільки бажання та давня мрія ОСОБА_3 , але і має істотне значення для майбутнього життя ОСОБА_5 , оскільки може сприяти розвитку навичок, які будуть корисні їй у дорослому житті, може бути стимулом для розвитку здібностей та отримання знань, які можуть стати її майбутньою професією. Вважає, що позбавлення можливості відвідування вищевказаного коледжу рівносильно позбавленню дитини гідного майбутня.
ОСОБА_1 посилається, що їй складно самостійно оплачувати навчання у коледжі, а покладення, всього тягаря оплати навчання лише на одну матір суперечить вимогам чинного законодавства щодо рівних обов?язків батьків стосовно піклування про сумісних дітей. 
Зазначає, що у добровільному порядку відповідач відмовляється надати позивачу кошти на оплату додаткових витрат на навчання доньки у коледжі, а тому ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, оскільки вартість навчання за рік складає 20536,06 грн, тобто щомісячно по 1711,34 грн, при цьому у позивача виникають додаткові витрати на забезпечення процесу навчання, на купівлю додаткових матеріалів, підручників, канцелярії, одягу, на оплату проїзду до навчального закладу та до дому, харчування в коледжі та іншівитрати.
Просила суд стягнути з ОСОБА_2 щомісячно додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000,00 грн, починаючи з дня пред`явлення позову та до 01.07.2028 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивачкою не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що оплатне навчання неповнолітньої доньки у платному коледжі викликано розвитком особливих здібностей дитини, і є нагальною потребою, щоб позбавити дитину права на безкоштовне навчання у загальноосвітній школі. Зазначив, що п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ???скасувати заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03.12.2024 року, постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000,00 грн, починаючи з дня пред`явлення позову до суду першої інстанції та до 01.07.2028 року, оскільки вважає вказане рішення необґрунтованим та таким, що ухвалено на підставі неповного з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга вмотивована тим, що відповідач, як батько постійно спілкується з донькою, він був обізнаний, що здійснилася давня мрія доньки і вона вступила до коледжу, при цьому він ніколи не заперечував проти того, що донька вступила до Одеського фахового коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу, доказів заперечень або незгоди батька матеріали справи не містять. Зазначає, що до позовної заяви позивачем додано копію договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 301/24 від 18.07.2024 року та довідки про зарахування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до першого курсу, що підтверджує факт понесених матір`ю витрат на навчання дитини. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно вирішила піти зі школи після 9-го класу та поступити в Одеський фаховий коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу на спеціальність «Право», вона гарно навчається та має здібності у вивченні юриспруденції.

(2) Позиція інших учасників справи
Одеський апеляційний суд ухвалою від 09.01.2025 року відкрив апеляційне провадження, роз`яснив ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_6 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала 05.02.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Від представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначено, що окрім аліментів, які стягується відповідно до судового наказу, ОСОБА_2 щомісячно здійснює перекази грошових коштів на користь ОСОБА_1 з призначення платежу аліменти. Зазначає, що відповідач відповідно до довідки від 27.01.2025 року за № 34 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , і не зважаючи на надскладні умови перебування та відсутність зв`язку та комунікації, не порушує виконання батьківським обов`язків та виконує їх у повному обсязі. Крім того, посилається, що відповідач на своєму утриманні має матір пенсіонерку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією Пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , яка є самотньою, непрацездатною та отримує пенсію, яку цілковито витрачає на придбання продуктів харчування та ліків, коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги від сина, бо син єдиний хто може їй надати допомогу.
Зазначає, що донька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , не зверталась до батька за порадою, щодо її подальшого навчання, вона не вдавалась до матеріальної допомоги зі сторони батька, більше того, ОСОБА_2 ніколи не ухилявся від здійснення батьківських обов`язків і завжди добровільно допомагав дітям і зараз добровільно їм допомагає. Твердження позивачки, що відповідач відмовляється від належного утримання спільної доньки не відповідає дійсності тому, що ОСОБА_2 завжди добровільно сплачував аліменти, у нього відсутня заборгованість у виконавчий службі по стягненню аліментів.
Стверджує, що з відповідачем платне навчання неповнолітньої дитини позивачкою не погоджувалося, і у неповнолітньої доньки є гарантоване державою право на безоплатне навчання у загальноосвітній школі, та наявна можливість проходження навчання в державних закладах освіти, і витрати на оплату навчання у коледжі не відноситься до особливих обставин, викликаних особливими здібностями дитини.
ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідачем додаткова грошова підтримка надається тільки декілька останніх місяців після звернення позивача до суду, донька ОСОБА_3 повідомляла батька ОСОБА_2 про те, що має успіхи у навчанні гуманітарних наук, а тому збирається вступати до Одеського фахового коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу на спеціальність «Право», навчання в якому буде проходити на платній основі.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належна чином, судова повістка доставлена на зазначену електронну адресу 19.03.2025 року о 10:42:11, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_6 судову повістку отримала 25.02.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про долучення до матеріалів справи характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здобувачки освіти 9-а класу Холоднобалківсього академічного ліцею № 3; довідки № 418 від 25.12.2024 року; характеристики на здобувача освіти відділення економіки, підприємництва та права ОФКЕПГРБ Групи 9П-47/24 спеціальність 081 «Право» ОПП Правознавство.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_6 ??? надала копії квитанцій про добровільну сплату аліментів.
Колегія судді не приймає долучені скаржником до апеляційної скарги доказі та долучені відповідачем докази до відзиву на апеляційну скаргу, з огляду на таке.
У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 (провадження № 61-976св20) та від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц (провадження № 61-4848св19) зазначено, що: «відповідно до частин першої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. За змістом статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції».
Додані до апеляційної скарги характеристика ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здобувачки освіти 9-а класу Холоднобалківсього академічного ліцею № 3; довідка № 418 від 25.12.2024 року; характеристика на здобувача освіти відділення економіки, підприємництва та права ОФКЕПГРБ Групи 9П-47/24 спеціальність 081 «Право» ОПП Правознавство, та додані до відзиву на апеляційну скаргу квитанцій про добровільну сплату ОСОБА_2 аліментів, надані та датовані після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення. Суд же апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 922/393/18.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що оплатне навчання неповнолітньої доньки у платному коледжі викликано розвитком особливих здібностей дитини, і є нагальною потребою, щоб позбавити дитину права на безкоштовне навчання у загальноосвітній школі. Зазначив, що п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 № (нечитабельний), виданого 10.08.2009 року Холоднобалківською сільською радою Біляївського району Одеської області, а/з № 30. 
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень судовим наказом Біляївського районного суду Одеської області від 16.07.2019 року по справі № 496/2356/19 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 02.07.2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.07.2019 року, справа № 496/1163/19, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 22.08.2019 року. 
18.07.2024 року між Одеським фаховим коледжем економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу та ОСОБА_1 укладено договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців для здобувача фахової передвищої освіти ОСОБА_3 .
Згідно розділу ІІІ Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання складає 82144,24 гривні.
Відповідно до копії довідки № 138/24, виданої Одеським фаховим коледжем економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу 05.08.2024 року, ОСОБА_3 зарахована на 1-й курс денного відділення економіки, підприємства та права за спеціальністю 081 Право.
З копії довідки № 210/24, виданої Одеським фаховим коледжем економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу 15.08.2024 року, вбачається, що ОСОБА_3 є здобувачем освіти коледжу І курсу групи 9П-47/24 за спеціальністю 081 Право (правознавство). Згідно навчального плану з 01.09.2024 року до 01.07.2028 року. 
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Системний аналіз зазначених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу.
Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662 св 18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858 св 18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458 св 19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663 св 21).
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.
Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст. ст.181,182 СК України.
В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року за №3" роз`яснено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Як вбачається з тексту позовної заяви позивач, звертаючись із вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину, обґрунтовуючи позов посилалася на те, що наказом № 51-н від 30.07.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахована на перший курс Одеського фахового коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу - денне відділення економіки, підприємництва та права за спеціальністю 081 Право, згідно навчального плану з 01.09.2024 до 01.07.2028 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання складає 82144,24 грн, сума оплати за один рік навчання складає 20536,06 грн, що підтверджується договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 301/24 від 18.07.2024 року. У позивача виникають додаткові витрати на забезпечення процесу навчання, на купівлю додаткових матеріалів, підручників, канцелярії, одягу, на оплату проїзду до навчального закладу та до дому, харчування в коледжі та інші витрати. 
На підтвердження обставин понесення додаткових витрат, позивачем до суду надано договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців для здобувача фахової передвищої освіти ОСОБА_3 , укладений між Одеським фаховим коледжем економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу та ОСОБА_1 , згідно розділу ІІІ Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання складає 82144,24 гривні; довідку № 138/24 від 05.08.2024 року Одеського фахового коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу про зарахування ОСОБА_3 на 1 курс денного відділення економіки, підприємництва та права за спеціальністю 081 Право згідно з навчальним планом з 01.09.2024 до 01.07.2028 року та довідку № 210/24 від 15.08.2024 року Одеського фахового коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу про зарахування ОСОБА_3 на перший курс денної форми навчання за кошти фізичних осіб.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що з ним платне навчання неповнолітньої дитини позивачкою не погоджувалося, і у неповнолітньої доньки є гарантоване державою право на безоплатне навчання у загальноосвітній школі, та наявна можливість проходження навчання в державних закладах освіти, і витрати на оплату навчання у коледжі не відноситься до особливих обставин, викликаних особливими здібностями дитини.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції надав належну оцінку обставинам справи, та дійшов обґрунтованого висновку, що вказані витрати не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, а позивачкою не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що оплатне навчання неповнолітньої доньки у платному коледжі викликано розвитком особливих здібностей дитини.
Із системного аналізу статті 185 СК України вбачається, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте, надані ОСОБА_1 докази не свідчать, що витрати з навчання ОСОБА_3 в Одеському фаховому коледжі економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу спрямовані на розвиток особливих здібностей дитини, а свідчать лише про бажання дитини навчатися за обраною спеціальністю у відповідному закладі освіти та не можуть бути розцінені як особливі здібності і таланти, які потребують розвитку. 
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що витрати одного з батьків на навчання дитини не відносяться до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц).
Позивачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано суду доказів на підтвердження обставин того, про що додаткові витрати пов`язані з навчанням неповнолітньої доньки в Одеському фаховому коледжі економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання, суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні права в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Отже позивачем не доведено наявності особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат.
Посилання на те, що у позивача виникають додаткові витрати на купівлю додаткових матеріалів, підручників, канцелярії, одягу, на оплату проїзду до навчального закладу та до дому, харчування в коледжі та інші витрати, колегія суддів не приймає, оскільки вказані витрати не належать до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами, ці витрати поглинаються аліментними виплатами, які сплачує батько ОСОБА_2 .
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 01.04.2019 року справі № 545/819/18, колегія суддів не бере до уваги, оскільки останній не є релевантним до спірних правовідносин. Так, у вказаній справі суд урахував певні спортивні досягнення дитини. Проте, у справі яка переглядається, позивачем не надано суду доказів на підтвердження розвитку здібностей та досягнень доньки. Отже спірні правовідносини у даній справі та справі на яку посилається скаржник не є подібними.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. 375, 384 ЦПК України,  Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний тест постанови складено 17.04.2025 року.

Головуючий                                                                                     В.А. Коновалова

Судді                                                                                                Ю.П. Лозко

                                                                                       М.В. Назарова