П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/7335/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А.              Дата і місце ухвалення: 28.01.2025р., м. Миколаїв                                               	
      Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Миколаївській області від 31.07.2024р. №636 о/с про переміщення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на рівнозначну посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальйону особливого призначення (стрілецький) для більш ефективної служби, звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції сектора превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектора превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на виконання судового рішення по справі №400/521/24 наказом ГУНП в Миколаївській області від 15.07.2024р. №590о/с його поновлено на посаді дільничного офіцера поліції сектора превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції, з якої ОСОБА_1 було незаконно звільнено. Однак, наказом від 31.07.2024р. №636 о/с позивача примусово, без його згоди та будь-якого попередження, з 01.08.2024р. переміщено на посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальйону особливого призначення (стрілецький), звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції. Зазначений наказ ОСОБА_1 вважає незаконним та зазначає, що перемістивши його на посаду, яка по своїй спеціальності та специфіці повністю відрізняється від посади, яку він займав, ГУНП в Миколаївській області виявило неповагу до рішення суду та проявило предвзяте ставлення до позивача. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 28.01.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення його позову у повному обсязі.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що у спірних правовідносинах переміщення поліцейського для більш ефективної служби виходячи з інтересів служби здійснено не на рівнозначну посаду, чим порушено вимоги ст.65 Закону України «Про Національну поліцію». На даний час позивач проходить навчання у батальйоні (стрілецький), де навчається виживати в лісах, збирати палатки, стріляти зі зброї, що відрізняється від діяльності на попередній посад, де він забезпечував публічну безпеку та порядок, охороняв права і свободи людей, інтереси суспільства і держави, протидіяв злочинності.
До того ж, за твердженнями апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу, що стан здоров`я ОСОБА_1 не відповідає його новій посаді.
ГУПН в Миколаївській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає, що переміщення позивача на посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальйону особливого призначення (стрілецький) зумовлено тим, що наказом Національної поліції від 07.06.2024р. №625 змінено штати ГУНП в Миколаївській області та створено новий структурний підрозділ – Батальйон поліції особливого призначення (стрілецький). Для укомплектування вказаного батальйону ГУПН в Миколаївській області вжито ряд організаційних заходів, в т.ч. зобов`язано керівників підрозділів поліції на місцях провести аналіз роботи підлеглих, виходячи з професійних якостей для переміщення. Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади. При цьому, відповідно до наказу НПУ від 04.12.2015р. №142, дільничний інспектор відділення  та інспектор взводу батальйону мають однакове граничне спеціальне звання – старший лейтенант поліції. Згода поліцейського є необхідною при переміщенні його по службі лише у зв`язку з скороченням штатів та за ініціативою поліцейського. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції,  старший лейтенант поліції ОСОБА_1 у період з 15.08.2003р. по 06.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015р. по теперішній час – в Національній поліції України. 
Наказом ГУНП в Миколаївській області від 25.11.2021р. №770 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 30.11.2021р. призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції.
Наказом ГУНП в Миколаївської області від 10.01.2024р. №22 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Наказом ГУНП в Миколаївської області від 15.07.2024р. №590 о/с скасовано наказ ГУНП від 10.01.2024р. №22 о/с та поновлено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції з 04.07.2024р. Підстава: постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024р. по справі №400/521/24.
З матеріалів справи, також, вбачається, що наказом Національної поліції України №625 від 07.06.2024р. «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» в ГУНП в Миколаївській області створено структурний підрозділ - Батальйон поліції особливого призначення (стрілецький).
У зв`язку з необхідністю укомплектування Батальйону поліції особливого призначення (стрілецький), 10.07.2024р. командир Батальйон поліції особливого призначення (стрілецький) на ім`я начальника ГУНП в Миколаївській області подано доповідну записку щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих поліцейських залежно від результатів виконання покладених на них обов`язків та професійних і особистих якостей.
10.07.2024р. начальником ГУНП в Миколаївській області на вищевказаній доповідній записці накладено резолюцію про надання пропозицій.
На виконання такої резолюції проведено відповідну роботу щодо покращення стану комплектування Батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області, за результатом якої відібрано поліцейських, серед яких позивач, які можуть бути переміщені на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
25.07.2024р. командиром Батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області на ім`я начальника ГУНП в Миколаївській області скеровано подання про призначення ОСОБА_1 на посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальйону особливого призначення (стрілецький).
Наказом ГУНП в Миколаївській області від 31.07.2024р. №636 о/с «По особовому складу», відповідно до частин першої та восьмої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», з 01 серпня 2024 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 переміщено на рівнозначну посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальйону особливого призначення (стрілецький) для більш ефективної служби, звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції сектора превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції.
Підстава: доповідна записка заступника начальника ГУНП в Миколаївській області  підполковника поліції ОСОБА_2 від 25.07.2024р. та подання про призначення на посаду від 25.07.2024р.
Не погоджуючись з правомірністю наказу ГУНП в Миколаївській області від 31.07.2024р. №636 о/с ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що поліцейського може бути переміщено на рівнозначну посаду в будь-яке управління Національної поліції України, там де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу. Враховуючи рівень фахової і професійної підготовки, ділові та моральні якості позивача, а також те, що в умовах воєнного стану інтересами служби наразі викликано необхідність проходження ним служби саме в Батальйоні поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, суд першої інстанції дійшов висновку, що виданий начальником поліції оскаржуваний у даній справі наказ від 31.07.2024р. №636 о/с про переміщення позивача на рівнозначну посаду є цілком правомірним.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону №580-VIII).
У силу положень частини десятої статті 62 Закону №580-VIII, яка визначає гарантії професійної діяльності поліцейського, поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу, та може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.
Питання переміщення поліцейських врегульовано статтею 65 Закону №580-VIII. Зокрема, частиною першою вказаної статті Закону передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється:
1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;
3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;
4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.
Частиною другою статті 65 Закону №580-VIII передбачено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
За правилами частин сьомої-десятої статті 65 Закону №580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.
Спірним у даній справі наказом ГУНП в Миколаївській області від 31.07.2024р. №636 о/с ОСОБА_1 переміщено на рівнозначну посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальйону особливого призначення (стрілецький) для більш ефективної служби, звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції сектора превенції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції, відповідно до частин першої та восьмої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію».
При зверненні з даним позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, передусім, посилається на те, що відповідні посади не є рівнозначними,  переведення мало місце без отримання на це згоди поліцейського.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань позивача.
За змістом ч.2 ст.65 Закону №580-VIII посада вважається рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
Види спеціальних звань поліції визначено ч.1 ст.80 Закону №580-VIII, а ч.2 вказаної статті передбачено, що граничні спеціальні звання молодшого, середнього складу поліції за штатними посадами встановлюються керівником поліції.
Наказом Національної поліції України від 04.12.2015р. №142 (зі змінами) затверджено Перелік посад поліцейських і відповідних їм граничних спеціальних звань, відповідно до якого за найменуванням посад дільничний інспектор відділення  та інспектор взводу батальйону мають однакове граничне спеціальне звання – старший лейтенант поліції.
Таким чином, в розумінні ч.2 ст.65 Закону №580-VIII, посади дільничного інспектора відділення  та інспектора взводу батальйону є рівнозначними посадами.
Що стосується згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.
Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону №580-VIII).
В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.
Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду.
Висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.05.2023р. по справі №620/3663/19.
Апелянт стверджує про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст.32 КЗпП України, якою установлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Однак, відсутність у Законі №580-VIII норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, як помилково про це зазначає апелянт, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.
На користь такого висновку колегії суддів свідчать внесені до Закону №580-VIII зміни згідно із Законом від 15.03.2022р. №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності з 01 травня 2022 року. 
Зокрема, Законом від 15.03.2022р. №2123-IX частину першу статті 60 Закону №580-VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду від 17.10.2019р. по справі №420/5192/18 та від 11.08.2020р. по справі №400/2741/19.
У контексті спірних правовідносин важливо наголосити на тому, що на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України, згода поліцейського на переміщення на іншу посаду, не є обов`язковою за умови, якщо це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 31 січня 2025 року по справах №580/2706/23 та №520/16482/23.
Що ж до посилань апелянта на те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що стан здоров`я ОСОБА_1 не відповідає його новій посаді, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що стан здоров`я позивача не дозволяє йому займати посаду, на яку його переміщено спірним наказом. 
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів не вбачає підстав для висновку про незаконність наказу ГУНП в Миколаївській області від 31.07.2024р. №636 о/с та його скасування.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення від 28.01.2025р. колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно, на підставі п.1 ч.6 ст.12 КАС України, віднесена судом першої інстанції до категорії справ незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                            Повний текст судового рішення виготовлений 14 квітня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук