ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/940/25 Справа № 932/11029/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л.О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 березня 2025 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Радченко А.В. на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року, щодо: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
               за участі:
               особи, яка притягається 
               до адміністративної відповідальності                  ОСОБА_1 

В С Т А Н О В И В:

       Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
       При обставинах, встановлених місцевим судом, 27 жовтня 2024 року о 01:30 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Tesla Model Y», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Михайла Грушевського, буд.11 в м. Дніпро, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі адвокат Радченко А.В. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що відповідно до відеозапису, працівники поліції не зупиняли  ОСОБА_1 , а підїхали до нього, коли він стояв без руху, а автомобіль був припаркований на паркувальному місці. Тобто, матеріали справи не містять доказів керування автомобілем ОСОБА_1 .
       Крім цього адвокат вказує, що  ОСОБА_1 не виказував незгоди від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише цікавився самою процедурою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
       Також в своїй апеляційній скарзі адвокат вказує на те, що судом не було надано належної оцінки показам свідків.
       В судовому засіданні  ОСОБА_1 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити та закрити провадження у справі.
       При цьому ОСОБА_1 також додав, що автомобілем він не керував, оскільки був на пасажирському сидінні, а за кермом була інша особа. Також ОСОБА_1 акцентував увагу на тому, що він не відмовлявся категорично від проходження огляду на стан сп`яніння, що також відображено на відеозаписі. 
       Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
       З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
       За приписами ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні. 
       Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       У своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Пунктом 3 Порядку та п. 6 Інструкції передбачено, що огляд проводиться двома способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
       За приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
       За частиною п`ятою цієї статті, якщо огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
       Так, об`єктивна сторона складу інкримінованого  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
       Перевіряючи доводи апеляційної скарги в цій частині виходжу з того, що матеріали справи містять два окремі відеозаписи, на одному з яких, з певної відстані співробітники поліції фіксують на відеореєстраторі осіб, які виходять з транспортного засобу ззовні схожого на «Tesla Model Y», на цьому відеозапис закінчується.
       На іншому відеозаписі співробітники поліції спілкуються з трьома особами, серед яких був ОСОБА_1 . В ході спілкування співробітники поліції повідомляють, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на що сам ОСОБА_1 та інші двоє осіб категорично заперечують. При цьому, на вимогу підтвердити свої припущення відеозаписом, на який посилались поліцейські, останні відмовляються. Далі, співробітники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що заперечується усіма присутніми особами, оскільки особа водія не встановлена, однак при цьому ОСОБА_1 погоджується пройти огляд за допомогою приладу “Драгер”.
       Після цього, на відеозаписі видно, як співробітник поліції спілкується зі своєю напарницею біля службового автомобіля, після чого повертається на місце події та відеозапис закінчується. 
       Отже, відеозапис не розкриває повної картини події, які відбувались після моменту повернення співробітника поліції безпосередньо на місце події, а тому неможливо стверджувати про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина не підтверджується будь-якими іншими доказами, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, який за своєю природою є фактично обвинуваченням, яке підлягає доведенню, а тому без інших доказів не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. 
       Аналізуючи дані відеозаписи можна дійти висновку, що наявними матеріалами справи, зокрема долученими відеозаписами з нагрудних камер, не доведений факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом. Також відеозапис не спростовує стверджень ОСОБА_1 , що він не відмовлявся в категоричній або будь-якій іншій формі від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Навпаки, ОСОБА_1 надав згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу “Драгер” та цікавився порядком проходження такого огляду.
       В даному випадку, залишилося не встановленим, хто саме керував транспортним засобом, оскільки сам факт перебування біля автомобіля, не свідчить про те, що саме ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом. 
       При цьому ОСОБА_1 також не відмовлявся і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що також відображено на відеозаписі. 
       Таким чином, оскільки відеозапис не підтверджує дотримання співробітниками поліції належного порядку проведення згаданого вище огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП, слід зробити висновок, що всі докази, отримані з порушенням цієї статті, відповідно до частини 5 цієї статті, вважаються недійсними. 
       Крім того звертаю увагу, що і в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання, відмова від якого саме огляду ставиться в провину ОСОБА_1 , оскільки містить лише посилання про відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, без певної конкретизації. 
       Судом першої інстанції наведені обставини в повній мірі не були з`ясовані, що призвело до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Таким чином, за відсутності доведення того, що водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом та доведення відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, неможливо стверджувати про наявність усіх складових частини об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Згідно приписів статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
       Таким чином, з огляду на допущені працівниками поліції порушення вимог закону, що дало підстави для визнання проведеного огляду недійсним, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
       Керуючись п.1 ст. 247, 268, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу адвоката Радченко А.В., - задовольнити.
       ПостановуБабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.
       Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                          О.М. Кононенко