Справа № 751/2150/25 	Головуючий у 1 інстанції Овсієнко Ю. К. 	
Провадження № 33/4823/374/25 	  	
Категорія - – ч.3 ст.173-4 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Сала О.П., законного представника потерпілої - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сала О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Черінгова від 27 березня 2025 року, 

В С Т А Н О В И В :
           Цією постановою:
           ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 ,
притягнута до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-4 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1275 грн. 
         
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що в період з 17 січня 2025 року по 17 лютого 2025 року, на території Чернігівської гімназії №35, у м. Чернігові, вул. Незалежності, 42-А, малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениця 7-Г класу, вчинила булінг (цькування) стосовно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учениці 7-Г класу, внаслідок чого останній була заподіяна шкода психологічному здоров`ю, зокрема після систематичних випадків цькування, а саме: 17.01.2025 близько 11 год. 50 хв., в актовій залі Чернігівської гімназії №35, ОСОБА_4 скидувала речі ОСОБА_5 зі стільця на підлогу, при цьому нецензурно виражалась у бік останньої. 21.01.2025 приблизно о 10 год. 55 хв., на уроці фізичної культури, ОСОБА_4 здійснювала психологічний тиск на ОСОБА_5 , а саме підходила впритул до обличчя, в свою чергу остання не змогла пройти та почався конфлікт. 14.02.2025 близько 12 год 45 хв., на уроці інформатики, ОСОБА_4 вимагала від ОСОБА_5 звільнити робоче місце (комп`ютер), при цьому виражалась нецензурною лайкою в бік останньої. Внаслідок дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 утратила сенс до навчання, має поганий сон, дитина побоюється за свою безпеку. ОСОБА_4 принизила її людську гідність та могло бути завдано шкоди її психічному здоров`ю. Оскільки ОСОБА_4 малолітня, то до відповідальності притягується її мати - ОСОБА_1 .

Не погодившись із рішенням суду, захисник Сало О.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування  скарги посилається на те, що в даному випадку мав місце звичайний конфлікт, є дріб`язковим проступком. Апелянт вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, в чому саме полягало цькування ОСОБА_5 і яка шкода їй заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції ст.173-4 КУпАП. У даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_4 у виді спричинення шкоди психічному здоров?ю ОСОБА_5 , хоча і відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, і зокрема, у матеріалах даної справи, втім їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом». Зазначає, що фактично у протоколі об`єктивна сторона правопорушення не розкрита. З фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи - ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю, тощо. Вважає, що дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між дівчатами відсутня. Наявність конфліктних ситуацій та непорозумінь між особами свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя та навчання, однак не підтверджує факту вчинення саме булінгу. Вказує на те, що працівником поліції, який склав протокол не подано жодних доказів, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є родичами чи іншими особами. Також, у протоколі не вказано прізвища, адреси свідків правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи, що суперечить п.п.12,15 Інструкції, якими передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення - пояснення свідків, що містять інформацію про правопорушення. Звертає увагу на те, що місцевий суд в оскаржуваній постанові розглядав справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, але притягнув його підзахисну до відповідальності за ч.3 ст.173-4 КУпАП. Зазначає, що місцевий суд не дослідив відеозаписи, додані до протоколу, за клопотанням сторони захисту свідків конфліктих ситуацій не викликав та не допитав. Також захисник не згоден з конструкцією норми КУпАП щодо відповідальності батьків за дії малолітньої особи. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , яка просила постанову місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Диспозиція ч.3 ст.173-4 КУпАП передбачає відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.
Суб`єкт адміністративного правопорушення спеціальний (булінг вчинений малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається у формі прямого умислу. Кривдник усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає його шкідливі наслідки та бажає настання цих наслідків.

Згідно з п.3-1 ст.1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

У пункті 4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28.12.2019 №1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.
Тобто, типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Нормами ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключаютъ приниження честі та гідності дитини.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, встановлюється, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст.27 вищевказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД       № 136790 від 26.02.2025, в період з 17.01.2025 року по 17.02.2025 року на території Чернігівської гімназії №35, у м. Чернігові, по вул. Незалежності, 42-А, малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениця 7-Г класу, вчинила боулінг (цькування) стосовно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учениці 7-Г класу, внаслідок чого останній була заподіяна шкода психологічному здоров`ю, зокрема після систематичних випадків цькування, а саме: 17.01.2025 близько 11:50 год., в актовій залі Чернігівської гімназії №35, ОСОБА_4 скидувала речі ОСОБА_5 зі стільця на підлогу, при цьому нецензурно виражалась у бік останньої. 21.01.2025 приблизно о 10:55 год., на уроці фізичної культури, ОСОБА_4 здійснювала психологічний тиск на ОСОБА_5 , а саме підходила впритул до обличчя, в свою чергу остання не змогла пройти та почався конфлікт. 14.02.2025 близько 12:45 год., на уроці інформатики, ОСОБА_6 вимагала від ОСОБА_5 звільнити робоче місце (комп`ютер) при цьому виражалась нецензурною лайкою в бік останньої. Внаслідок дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 утратила сенс до навчання, має поганий сон, дитина побоюється за свою безпеку. ОСОБА_4 принизила її людську гідність та могло бути завдано шкоди її психічному здоров`ю. Оскільки ОСОБА_4 малолітня, то до відповідальності притягується ОСОБА_1 .
За даним фактом стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.173-4 КУпАП. (а.с.1). 
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються:
- письмовими заявами ОСОБА_2 начальнику Чернігівського районного управління поліції від 17.02.2025, голові комісії з розгляду випадків боулінгу  (цькування) від 21 лютого 2025 року, згідно яких її дитина ОСОБА_5 , вже 7 років потерпає від булінгу (образи, спричинення тілесних ушкоджень, приниження тощо) від однокласників та бездіяльність класних керівників, які бездіяли та покривали всіх, хто кривдив її дитину.
Наразі психологічне насильство стосовно її дитини, яке має систематичний характер, чиниться ОСОБА_7 , яка принижує її дитину, висловлюється нецензурною лайкою стосовно неї, штовхає, погрожує, тощо.  
ОСОБА_2 просить  відреагувати на булінг, який здійснює ОСОБА_4 стосовно її дитини ОСОБА_5 та вжити заходів відповідно до вимог чинного законодавства  (а.с.3-5, 9);
- протоколом №6.1 засідання комісії з розгляду випадків боулінгу (цькування) Чернігівської гімназії №35 від 26.02.2025, проведеного на підставі заяви ОСОБА_2 , матері учениці 7-Г класу ОСОБА_5 , яка була зареєстрована під № 01-30/08 від 17.02.2025 року про те, що ОСОБА_4 , однокласниця доньки, чинить боулінг по відношенню до її доньки. Зі змісту протоколу  вбачається, що було опитано 22 дитини стосовно фактів 4 подій. Діти вказали, що ОСОБА_8 активна, дещо агресивна дівчинка, яка має ознаки лідера. По відношенню до ОСОБА_9 поводить себе некоректно і зовсім недружелюбно: кривляє, ображає, висловлюється нецензурною лексикою. Один з учнів зазначив, що вона комунікативна дівчинка, але допускає образливі жарти, ображає ОСОБА_9 . Учні 7-Г касу вказують, що ОСОБА_9 спокійна дитина, яка не провокує агресивні дії ні в кого (а.с. 16-17);
- письмовими поясненнями малолітньої ОСОБА_5 , яка опитана у присутності матері, від 24.02.2025, яка зазначила, що 14 лютого 2025 року, на уроці інформатики, ОСОБА_8 її зганяла з робочого місця (комп`ютера) та ображала нецензурними словами, казала, що вона їй має поклонятись. 
21 січня 2025 року, на уроці фізкультури, коли вона сиділа на стільці, ОСОБА_8 стала до неї впритул, що вона не могла ані піднятись, ані пройти. Потім ОСОБА_8 вдарила її ногою по нозі, після чого попросила іншого хлопчика з нею розібратись. Вона відчула страх.
17 січня 2025 року в актовому залі ОСОБА_8 скинула її речі зі стільця на підлогу. Зазначила, що відчувала образу та страх (а.с. 18);
- письмовими поясненнями самої малолітньої ОСОБА_4 , яка опитана у присутності матері, від 24.02.2025, яка зазначила, що 14 лютого 2025 року,  на уроці інформатики, вона неодноразово просила ОСОБА_9 пересісти з робочого місця (комп`ютера), оскільки там була її пошта, однак вона не пересіла, обізвала її «тупой» за що може вибачитись, а потім пересіла на інше місце. Стосовно події, яка трапилась 21.01.2025 на уроці фізкультури нічого повідомити не може, оскільки не пам`ятає. 17.01.2025 року в актовій залі біля ОСОБА_9 було одне вільне місце, на якому лежала куртка, повернулась до ОСОБА_9 і попросила подвинути свою курточку, ми поклали свої рюкзаки (а.с. 19);
- характеристикою класного керівника від 20.02.2025, відповідно до якої ОСОБА_10 навчається у 7-Г класі Черінгівської гімназії № 35. ОСОБА_10 - активна та ініціативна учениця, яка має сформовану власну думку та відкрито її висловлює. Вона товариська, легко знаходить спільну мову з однолітками, енергійна та допитлива. Має вплив на однокласників, особливо дівчат.  Водночас учениця відзначається імпульсивністю та емоційністю у спілкуванні. Вона не завжди контролює свої висловлювання, що інколи призводить до різкої форми комунікації. Останнім часом все частіше порушує дисципліну, проявляючи нестримність та прагнення привернути увагу будь-яким способами. Милана має навчальні досягнення переважно достатнього та середнього рівня. 
Належить до тієї категорії учнів, які не повною мірою використовують свій потенціал, здібна, але значної старанності в оволодінні знаннями не виявляє. У навчальному процесі потербує підвищеної уваги та спрямування її енергії у конкретне русло. Має потенціал для розвитку навичок самоконтролю та покращення комунікативної культури (а.с.47);
- характеристикою класного керівника від 20.02.2025 учениці 7-Г класу Чернігівської гімназії № 35 ОСОБА_5 , з якої вбачається, що ОСОБА_5 - добра, спокійна та ввічлива учениця, яка відзначається старанністю та щирим бажанням навчатися. Вона відповідально ставиться до виконання завдань, завжди намагається проявляти наполегливість у навчанні, хоча засвоєння матеріалу може даватися їй непросто. ОСОБА_9 має навчальні досягнення переважно достатнього та середнього рівня. Учениця прагне до спілкування, охоче взаємодіє з однокласниками, однак не завжди почувається впевнено у комунікації. Вона дружелюбна та відкрито реагує на підтримку й допомогу.
Завдяки своїй старанності та позитивному ставленню до навчального процесу має потенціал для подальшого розвитку. У комфортному та доброзичливому середовищі проявляє свою зацікавленість  і бажання здобувати нові знання (а.с.48).

Як слідує із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, інспекторами з особливих доручень відділу «СОБ» УПП в Чернігівській області ДПП було опитано свідків подій  учнів 7-Г класу у присутності батьків стосовно фактів 4 подій. Однокласники вказали, що ОСОБА_8 має ознаки лідера, активна, не реагує на зауваження вчителів, провокує конфлікти. По відношенню до ОСОБА_9 поводить себе некоректно і зовсім недружелюбно: кривляє, ображає, виражається нецензурною лексикою. Один з учнів зазначив, що вона комунікативна дівчинка, але допускає образливі жарти, ображає ОСОБА_9 . Учні 7-Г касу вказали, що ОСОБА_9 добра, спокійна, яка не провокує агресивні дії ні в кого.  
Свідок ОСОБА_11 , який є учнем 7- Г класу, пояснив, що 17.01.2025 під час перегляду фільму в актовій залі він бачив конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Дівчата не могли поділити місце, після чого підійшов вчитель і розсадив їх. Під час повітряної тривоги, коли їх клас перебував в укритті, він бачив, як ОСОБА_8 сховала рюкзак ОСОБА_9 , після чого остання шукала його, а коли його не знайшла, то була дуже засмучена (а.с.29).
Свідок ОСОБА_12 , учениця 7-Г класу, пояснила, що під час уроків, інколи ОСОБА_8 в грубій формі робить зауваження ОСОБА_9 , чим ображає ОСОБА_9 , на її думку. Крім того, в укритті інколи ОСОБА_8 без дозволу ОСОБА_9 бере її рюкзак та носить по укриттю, що обурює ОСОБА_9 (а.с.34).
Свідок ОСОБА_13 , учениця 7-Г класу, пояснила, стосовно події 14 лютого 2025 року, яка відбулась на уроці інформатики, їй відомо, що ОСОБА_5 сиділа за своїм робочим місцем (комп`ютером), у той час ОСОБА_4 підійшла та почала вимагати, щоб ОСОБА_9 встала зі свого місця і сіла на інше. На її думку, вона дуже грубо висловлювалась у бік ОСОБА_9 , а саме називала її «тупорилою, ненормальною» та іншими погананими словами. На спроби вчителя заспокоїти дівчат, ОСОБА_8 , не реагувала. Час від часу бачила, що під час освітнього процесу ОСОБА_4 кривляє ОСОБА_5 , між ними відбуваються часто суперечки без підстав. Крім того, ОСОБА_8 цькує за зовнішність, ображає більшість дітей у класі, але більше ОСОБА_9 (а.с.37). 
Свідок ОСОБА_14 , учень 7-Г класу, пояснив, що під час повітряних тривог, коли клас перебуває в укритті неодноразово бачив, що ОСОБА_8 зі своїми подругами сміється над ОСОБА_9 (а.с.39).
Свідок ОСОБА_15 , учениця 7-Г класу, повідомила, що вона неодноразово бачила, як ОСОБА_16 на перервах та уроках кривляла ОСОБА_17 та показувала образливі жести. Також ОСОБА_4 часто висловлюється нецензурними словами, зокрема в бік ОСОБА_18 (а.с.32). 

Не довіряти або сумніватись у правдивості та об`єктивності викладених показань у суду апеляційної інстанції підстав немає, оскільки вони є послідовними та логічними і доповнюють інші докази по справі.
          
Встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що дії малолітньої ОСОБА_4 під час освітнього процесу при спілкуванні з ОСОБА_5 , явно виходили за межі звичайного конфлікту та повинні розглядатись як вчинення булінгу відносно однокласниці ОСОБА_5 , адже характер та систематичність цькування заподіяли шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_5 .
                                         
          На думку апеляційного суду, докази, що містяться в матеріалах справи, є належними та допустимими, узгоджуються між собою та підтверджують винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому їй правопорушенні.

          Доводи апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, в тому числі суть адміністративного правопорушення та норму Закону, яка передбачає відповідальність за дане правопорушення, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу щодо неї, ОСОБА_1 не зазначала, із заявами про неправильність дій чи порушення її процесуальних прав під час складання протоколу до компетентних органів не зверталася і матеріали справи таких не містять.

Крім того, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість осіб, які складали протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , у результатах розгляду справи або притягненні останньої до адміністративної відповідальності.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта, що місцевий суд не допитав свідків, так як вимогами чинного КУпАП не передбачено обов`язковості безпосереднього допиту в судовому засіданні свідків, для прийняття рішення достатньо дослідження письмових їх пояснень.

За діяння, передбачене частиною 1 статті 173-4 КУпАП, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, частиною 3 статті 173-4 КУпАП  передбачено адміністративну відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють.

Притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які є батьками малолітніх, що вчинили відповідне правопорушення відповідає принципу пропорційності та справедливого балансу між інтересами малолітнього потерпілого, який став жертвою булінгу і потребує захисту та інтересами батьків малолітнього кривдника, оскільки останні повинні відповідати за належну соціальну поведінку своєї малолітньої дитини та зобов`язані вживати заходів для її виховання, навчання, духовного і морального розвитку у дусі поваги до гідності інших людей.
Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 та її захисник не заперечують, що остання дійсно є матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Беручи до уваги наведене, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-4 КУпАП, правомірно складений щодо матері малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_1 .
Описка в написанні кваліфікації правопорушення, у вступній частині постанови апеляційним судом визнається технічною помилкою, яка не впливає на суть вчиненого правопорушення та доведеність вини  ОСОБА_1 у скоєному.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.  

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-4 КУпАП, оскільки її  малолітня донька  ОСОБА_4 вчинила булінг (цькування) стосовно малолітньої ОСОБА_5 , внаслідок чого останній була заподіяна шкода психологічному здоров`ю, зокрема після систематичних випадків цькування, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції. 

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.173-4 КУпАП, за якою її притягнуто до адміністративної відповідальності. 

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Сала О.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний