П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
24 березня 2025 року                                                                                     м. Київ
 
Справа №754/561/23
Апеляційне провадження №22-ц/824/519/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                   судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Невідомої Т.О., Поліщук Н.В.
за участі секретаря               Цюрпіти Д.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Сенюти В.О. 13 грудня 2023 року в м. Києві, повний текст рішення складений 15 грудня 2023 року, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Петренко Олена Анатоліївна про призначення додаткового строку для прийняття спадщини,
 
В С Т А Н О В И В
 
У вересні 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Губина А.Ю. звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Заяву обгрунтовувала тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено. Однак, при ухваленні рішення, суд не вирішив питання про судові витрати, які поніс відповідач та які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Про вказані витрати було зазначено у відзиві на позовну заяву. На підставі викладеного представник відповідача просила ухвалити додаткове рішення у справі №754/561/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
 
Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.
Додаткове рішення суду мотивовано тим, що доказів на підтвердження витрат відповідача на суму 10000,00 грн письмові матеріали справи не містять. Крім того, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, а тому відповідно до положень п.п. 9, 10 ч. 1 ст. 5  Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору. Враховуючи те, що представник відповідача просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу з позивача, який звільнений від сплати судового збору, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у стягненні таких витрат.
 
Не погодився із вказаним додатковим рішенням суду ОСОБА_1 , його  представником через «Електронний суд» подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, і порушено норми процесуального права.
Представник вказує, що суд першої інстанції надав неправильне тлумачення положенням ч.7 ст. 141 ЦПК України, не врахувавши при цьому норми інших законів, і висновки викладені в постановах Верховного Суду у справі №751/10961/16-ц від 20 грудня 2018 року, від 29 березня 2023 року у справі №712/15541/18 та у справі №215/1875/16-ц від 11 травня 2022 року, в яких зазначено, що сторона, яка звільнена від сплати судового збору (інвалід 2 групи), звільняється лише від сплати судового збору та не звільняється від відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, законодавством не передбачено звільнення осіб з інвалідністю другої групи від сплати інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема від сплати витрат на професійну правничу допомогу. 
На підставі викладеного, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
 
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Губина А.Ю. надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу без її участі та участі ОСОБА_1 . 
Від представника позивач ОСОБА_2   - адвоката Репецького В.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з участю адвоката  у невідкладних слідчих діях, однак представник до заяви жодних доказів на підтвердження зазначених в ній обставин не надав.  А тому, суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності позивача та його представника.
В порядку ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у  разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
 
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що в січні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Петренко О.А., в якому просив: визнати поважними причини пропуску строку ОСОБА_2 строку на подання заяви нотаріусу на прийняття спадщини  після померлого ОСОБА_4 ; призначити ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини  після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . В позовній заяві, позивач ОСОБА_2 зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК та посвідченням. Також позивачем до позовної заяви було долучено посвідчення про те, що він є особою, віднесеноїдо 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи/т.1 а.с. 5-10/. 
У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 - адвокат Губини А.Ю.  заперечувала щодо заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, з підстав їх недоведеності, та просила суд першої інстанції відмовити в задоволенні позовних вимог. Також представник відповідача зазначала, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат , які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи - витрати на професійну правничу допомогу складає 10000,00 грн, які просила стягнути з позивача на користь відповідача.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до відзиву представником відповідача долучені наступні докази:
ордер на надання адвокатом Губиною А.Ю. правничої допомоги ОСОБА_1 в Деснянському районному суді м. Києва;
копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;
акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №14 від 14 лютого 2023 року, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв роботу і вигляді правової допомоги: ознайомлення з матеріалами справи, з`ясування та розробка правової позиції; розробка проекту відзиву на позовну заяву; підготовка документів до відзиву; надсилання відзиву стороні позивача та суду. Загальна сума сплаченого гонорару за виконання робіт становить 5000,00 грн;
договір про надання правової допомоги від 14 лютого 2023 року, в п. 3.1 якого зазначено, що сторони дійшли згоди, що в цілому винагорода (гонорар) адвокату за його виконану роботу має бути не нижчою 5000,00 грн. Остаточний фактичний розмір винагороди (гонорару) буде визначений на підставі акту (актів) про надання правової допомоги;
квитанція від 23 лютого 2023 року, відповідно до якої адвокатом Губиною А.Ю. було прийнято від ОСОБА_1 5000,00 грн, з призначенням платежу: оплата гонорару про надання правової допомоги №14 від 14 лютого 2023 року/т.1 а.с. 38-42/.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Петренко О.А. про призначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено /т.1 а.с.168-174/.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу , понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000,00 грн /т.1 а.с. 218-223/.
17 вересня 2023 року представник ОСОБА_3 - адвокат Губини А.Ю.  через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Заяву обгрунтовувала тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено. Однак, при ухваленні рішення, суд не вирішив питання про судові витрати, які поніс відповідач та які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Про вказані витрати було зазначено у відзиві на позовну заяву. На підставі викладеного представник відповідача просила ухвалити додаткове рішення у справі №754/561/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн /т.1 а.с. 235/.
Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.
Додаткове рішення суду мотивовано тим, що доказів на підтвердження витрат відповідача на суму 10000,00 грн письмові матеріали справи не містять. Крім того, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, а тому відповідно до положень п.п. 9, 10 ч. 1 ст. 5  Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору. Враховуючи те, що представник відповідача просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу з позивача, який звільнений від сплати судового збору, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у стягненні таких витрат /т.2 а.с. 8-10/.
 
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (в актуальній редакції далі - Закон про адвокатуру) договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту (п. 2 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).
Частина 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що до невичерпного переліку видів адвокатської діяльності віднесені: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності, зокрема, фізичних осіб (згідно із пунктом 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (пункт 2); представництво інтересів, зокрема, фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства (відповідно до пункту 6).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 цього Закону).
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України (постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, пункт 128).
Два підходи до порядку обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), передбачені статтею 30 Закону про адвокатуру, відрізняються у наступному - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, пункти 129-133).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). 
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Позивач як особа з інвалідністю ІІ групи звільняється виключно від сплати судового збору, а не від компенсації витрат відповідачу, пов'язаних з розглядом справи. Таких висновків дійшов Верховний Суду, у постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 751/10961/16-ц, від 11 травня 2022 року у справі №215/1875/16-ц.
 
З наведених обставин вбачається, що позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК та посвідченням. Також з матеріалів справи вбачається, що він є особою, віднесеної до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням, а тому він звільнений від сплати судового збору також і на підставі п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Разом з тим, в порядку визначеному ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
При зверненні до суду першої із відзивом на позовну заяву представник ОСОБА_1 - адвокат Губини А.Ю., зокрема, зазначала, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи - витрати на професійну правничу допомогу складає 10000,00 грн, які просила стягнути з позивача на користь відповідача.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до відзиву представником відповідача були долучені наступні докази:
ордер на надання адвокатом Губиною А.Ю. правничої допомоги ОСОБА_1 в Деснянському районному суді м. Києва;
копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;
акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №14 від 14 лютого 2023 року, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв роботу і вигляді правової допомоги: ознайомлення з матеріалами справи, з`ясування та розробка правової позиції; розробка проекту відзиву на позовну заяву; підготовка документів до відзиву; надсилання відзиву стороні позивача та суду. Загальна сума сплаченого гонорару за виконання робіт становить 5000,00 грн;
договір про надання правової допомоги від 14 лютого 2023 року, в п. 3.1 якого зазначено, що сторони дійшли згоди, що в цілому винагорода (гонорар) адвокату за його виконану роботу має бути не нижчою 5000,00 грн. Остаточний фактичний розмір винагороди (гонорару) буде визначений на підставі акту (актів) про надання правової допомоги;
квитанція від 23 лютого 2023 року, відповідно до якої адвокатом Губиною А.Ю. було прийнято від ОСОБА_1 5000,00 грн, з призначенням платежу: оплата гонорару про надання правової допомоги №14 від 14 лютого 2023 року/т.1 а.с. 38-42/.
Отже, представником відповідача в суді першої інстанції були надані докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість в розмірі 5000,00 грн.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Петренко О.А. про призначення додаткового строку для прийняття спадщини було відмовлено, однак судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат.
За таких обставин, беручи до уваги ту обставину, що рішення суду було ухвалено на користь відповідача, оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, а також ту обставину, що сторонами Договору про надання правничої допомоги було визначено фіксований розмір гонорару  -  5000, 00 грн, та надано до відзиву на позовну заяву докази понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу саме в розмірі 5000,00 грн, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідач про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу понесених останнім в суді першої інстанції в розмірі 5000,00 грн, оскільки саме на таку суду відповідачем було підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт.
Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, а тому відповідно до положень п.п. 9, 10 ч. 1 ст. 5  Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, та витрат на професійну правничу допомогу, є помилковими, оскільки позивач як особа з інвалідністю ІІ групи звільняється виключно від сплати судового збору, але не звільняється від компенсації відповідачу витрат понесених останнім на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, що передбачено ч.1 ст. 137 ЦПК України. Вказані висновки апеляційний суд зробив також з урахуванням правової позиції викладеної в постановах Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №751/10961/16-ц, та від 11 травня 2022 року у справі №215/1875/16-ц.
 
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
 
З викладених вище підстав додаткове рішення суду першої інстанції не грунтуються на матеріалах справи і вимогах процесуального закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києвавід 13 грудня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції в розмірі 5000,00 грн.
Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 Т.О. Невідома
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук