ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/24215/24
Провадження № 22-ц/820/993/25

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року, суддя Козак О.В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2024 року АТ «Таскомбанк», (далі - Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору в розмірі 82777,96 грн. та судових витрат.
В обґрунтування позову зазначено, що 21.09.2021 року ОСОБА_1 було підписано заяву-анкету №676164 про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». ОСОБА_1 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , відкритого до заяви №676164 з номером кредитного договору №002/11675481-SP.
Відповідно до заяви-анкети №676164 про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» ОСОБА_1 підтвердив, що приймає всі умови публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank, що розміщена разом з додатками, в т.ч. але не виключно, тарифам, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту на сайті Банку https://taskombank.ua/ та https:// sportbank.com.ua, посилання на примірники якої разом з додатками відповідач отримав у мобільному додатку «Sportbank», і з якою він ознайомлений, повністю погодився, зміст зрозумів, положень якої зобов`язався неухильно дотримуватися. В цьому випадку датою відправлення публічної пропозиції вважається дата, з якої в мобільному додатку стає доступним текст публічної пропозиції (посилання на її примірники). Проект заяви-анкети та публічної пропозиції був наданий позичальнику Банком, підписані відповідачем заява-анкета та публічна пропозиція відповідають наданим проектам.
Позичальнику була надана послуга кредитування - кредитні кошти в розмірі 43851,83 грн., строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією та з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 0,22%.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.10.2023 року має заборгованість у розмірі 82777,96 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 43851,83 грн., заборгованості по процентах 38926,13 грн.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №002/11675481-SP від 21.09.2021 року станом на 25.10.2023 року в розмірі 43851,83 грн. – заборгованість по тілу кредиту.
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що у підписаній ОСОБА_1 заяві-анкеті від 21.09.2021 року відсутня умова про сплату відсотків за користування кредитом та їх розмір. 
Враховуючи відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок нарахування, надані банком тарифи та публічна пропозиція (оферта) АТ «Таскомбанк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. 
В апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк» просило скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
На обґрунтування скарги позивач, пославшись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, зауважив, що суд першої інстанції однобічно та формально підійшов до дослідження та аналізу наявних у справі письмових доказів, не здійснив належної перевірки належності цих доказів, у зв`язку з чим безпідставно відмовив банку в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом. На думку скаржника, в момент укладення кредитного договору, між банком і позичальником було досягнуто домовленостей щодо заяви-договору про відкриття клієнту банківського рахунку, його обслуговування, тарифів та комісій банку в цілому, а також щодо усіх пунктів, якими передбачені умови виконання договору.
Розгляд справи апеляційним судом проведено в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що 21.09.2021 року ОСОБА_1 підписав заяву-анкету №676164 про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», якою підтвердив, що він до підписання цієї заяви ознайомився з публічною пропозицією з додатками, зміст зрозумів, положення якої зобов`язався неухильно дотримуватися.
Відповідачу на виконання умов вказаного договору було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування, однак він належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 25.10.2023 року його заборгованість за заявою - договором №002/11675481-SP від 21.09.2021 року становила 2777,96 грн., а саме, заборгованість по тілу кредиту - 43851,83 грн., заборгованість за процентами - 38926,13 грн.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У заяві-анкеті ОСОБА_1 від 21.09.2021 року згода останнього щодо встановлення процентної ставки не зазначена, її розмір не визначено.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21.09.2021 року, посилався на публічну пропозицію (оферту) АТ «Таскомбанк», тарифи за карткою «Sportbank», які визначають, у тому числі процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. 
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком тарифи та публічну пропозицію (оферту) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «Таскомбанк» відсотків за користування кредитними коштами, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення лише сума у розмірі тіла кредиту.
Доводи апелянта зводяться до невірного тлумачення норм матеріального права та правильність висновків суду не спростовують.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                        Р.С. Гринчук

                                                                               А.М. Костенко

                                                                               Т.В. Спірідонова