14.04.25
22-ц/812/568/25
Провадження № 22-ц/812/568/25         

П О С Т А Н О В А 
іменем України

07 березня 2025 року                                               м. Миколаїв
справа № 484/6538/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О., 
із секретарем – Біляєвою В.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , подану його представником –
адвокатом Сотською Світланою Олексіївною,
на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 24 січня 2025 року суддею Максютенко О.А. в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено 03 лютого 2025 року), у цивільній справі за позовом 
ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»
про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю), 
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» з указаним вище позовом.
Позивач зазначав, що відповідно до сертифікату серії МК №0035556 від 10.07.1996 року є власником земельної частки (паю) розміром 4.78 умовних кадастрових га. 28.12.2009 року уклав договір оренди земельної частки (паю) з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на 50 років. Пунктом 2.2 Договру оренди визначено обов`язок орендаря щорічно сплачувати орендодавцю орендну плату у грошовій формі у розмірі 3% від грошової оцінки земельної частки (паю). У грошовому вимірі ця сума складає 1 211,77 грн. Форма оплати та розмір платежів можуть щороку погоджуватися між сторонами шляхом внесення змін або доповнень до договору. 
У вересні 2024 року позивач звернувся до орендаря з пропозицією про внесення змін до договору оренди шляхом збільшення розміру орендної плати до 10 % від грошової оцінки земельних ділянок. 
Відповіді на своє звернення позивач не отримав тому звернувся з позовом до суду.
У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Агрофірма Корнацьких» проти задоволення позовних вимог заперечувало, посилаючись на те, що укладаючи договір оренди, сторони дійшли згоди щодо усіх його істотних умов, у тому числі щодо розміру орендної плати. З огляду на викладене підстави для зміни умов договору відсутні.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано можливістю внесення змін до договору лише за згодою обох його сторін, однак згоди щодо збільшення розміру орендної плати між сторонами не досягнуто.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Сотська С.О., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що тим, що складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, який має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі у розумних межах передбачувати наслідки своїх дій.
Також апелянт посилалась на практику ЄСПЛ, відповідно до якої якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатись такою, що має легітимне очікування, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя, наприклад коли є чинний закон, який передбачає таке право або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.
Отже, укладаючи договір оренди, позивач мав правомірні очікування що внаслідок збільшення цін на товари та інфляцію, він зможе отримати блага (грошові кошти) в якості орендної плати у розмірі, який відповідає дійсному стану ринку.
Узагальнені доводи інших учасників 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» просило у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на ті ж обставини, якими заперечувало проти задоволення позовних вимог.
2.Мотивувальна частина
У судове засідання апеляційного суду сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позивач та його представник про причини своєї неявки суд не повідомили.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що відповідно до сертифікату серії МК №0035556 від 10.07.1996 року виданого на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 27.07.1996 року №170, ОСОБА_1 мав право на земельну частку (пай) розміром 4.78 умовних кадастрових га.
28.12.2009 року уклав договір оренди земельної частки (паю) з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на 50 років, який у Книзі записів договорів оренди земельних частко (паїв) по Кам`яномостівській сільській раді зареєстровано 02.03.2010 року за №122.
       Умовами договору оренди земельної частки (пай) передбачено, що у випадку виділення в натурі (на місцевості) належної орендодавцю земельної частки (пай) цей договір зберігає чинність та його умови діють протягом усього терміну до переукладення сторонами договору оренди землі (п.2.3 договору).
       02.04.2023 року позивач виділив земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) та зареєстрував своє право на земельні ділянки з к.н.: 4825481800:01:000:1383 площею 0.0171; 48255481800:01:000:1369 площею 0.2299; 4825481800:01:000:1386 площею 2.5458 га; 4825481800:01:000:1387 площею 1.3184 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
              Договір оренди земельної частки (пай) не переукладався. У договорі оренди земельної частки (пай) в п.2.2 Розділі «Орендна плата» зазначено, що за користування земельною часткою (паєм) орендар повинен щорічно сплачувати орендодавцю орендну плату в грошовій формі (з розрахунку на одну земельну частку) в розмірі 3% від грошової оцінки земельної частки (пай), яка передається в оренду, що в грошовому вигляді складає 1211,77 грн. Форма оплати і розмір платежів можуть щороку погоджуватись між сторонами шляхом внесення змін або доповнень до цього договору.
18.09.2024 року, виходячи зі змісту п.2.2 договору оренди земельної частки (пай) позивач звернувся до відповідача з пропозицією про внесення змін до договору оренди земельної частки (пай), запропонувавши укласти додаткову угоду та викласти зазначений пункт в наступній редакції: «за користування земельними ділянками орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 10% від грошової оцінки земельних ділянок. Із збільшенням грошової оцінки, проводиться перерахунок орендної плати автоматично».
Позиція апеляційного суду
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
За змістом частин першої-другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до частин першої-другої статті 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
               За змістом статті 15 вищевказаного Закону, зокрема, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. 
               Згідно частин першої-другої статті 20 Закону України "Про оренду землі", орендна плата може встановлюватися у таких формах: грошовій; натуральній (за визначеною кількістю чи частиною продукції, яка одержується з орендованої земельної ділянки); відробітковій (надання послуг орендодавцю). Сторони можуть передбачити у договорі оренди поєднання зазначених форм або визначити інші форми плати. 
               За приписами статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Відповідно до статті 23 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних осіб, переглядаються за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати у випадках, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не внаслідок дій чи бездіяльності орендаря. 
У справі, яка переглядається, встановлено, що при укладенні договору оренди 28 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» погоджено усі істотні умови договору - об`єкт оренди, строк дії договору, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Наявності істотних змін обставин, якими сторони керувались при укладенні договору оренди, та які могли б бути підставою для його зміни за згодою сторін, позивачем ОСОБА_1 не зазначено. 
Згідно пункту 2.2. договору, на який позивач посилається як на підставу для внесення змін до договору, а саме – для збільшення розміру орендної плати, сторонами погоджено, що за користування земельною часткою (паєм) орендар повинен щорічно сплачувати орендодавцю орендну плату в грошовій формі (з розрахунку на одну земельну частку) в розмірі 3% від грошової оцінки земельної частки (пай), яка передається в оренду, що в грошовому вигляді складає 1 211, 77 грн. Форма оплати і розмір платежів можуть щороку погоджуватись між сторонами шляхом внесення змін або доповнень до цього договору.
Проте, з зазначеного пункту договору не вбачається обов`язку орендаря збільшити розмір орендної плати за бажанням орендодавця.
Добровільної згоди на збільшення розміру сплачуваної орендної плати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не надала.
З огляду на вказані вище норми діючого законодавства, підстави для примусу відповідача внести зміни до діючого договору оренди, а саме – збільшити розмір орендної плати, відсутні.
З огляду на вище викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сотської С.О.
Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Однак, оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишенню без змін, витрати апелянта, понесені ним при поданні апеляційної скарги, залишаються за його рахунок.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сотської Світлани Олексіївни залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня  ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        Н.О.Тищук
Судді:                                                Т.Б.Кушнірова
Н.О.Шаманська
---------------------------------
Повну постанову складено 14 квітня 2025 року