КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/5499/2025
справа №761/287/24
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 травня  2025 року                                                                                              м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Верланова С.М., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Савицького О.А.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Кривди Людмили Володимирівни, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, -
 
встановив:
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, у якому просив суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції шляхом списання з відповідного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь  ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції шляхом списання з відповідного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат, а саме понесені фактичні витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 700,00 гривень.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 гривень. В решті вимог позову відмовлено.
15 серпня 2024 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд долучити докази фактичних судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 , які подаються позивачем протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Розглянути заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення на користь позивача фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №761/21368/23 та ухвалити додаткове рішення.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Кривди Л.В., Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку компенсацію витрат на професійну правничу допомогу 3 700,00 гривень.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим додатковим рішенням, Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість додаткового рішення від 28 жовтня 2024 року, порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неспівмірність заявленої суми на професійну правничу допомогу та її не підтвердження.
Вказує, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Уважає, що сума 3 700,00 гривень не є співмірною та документально підтвердженою.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19, від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц, від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.
Крім цього, посилається на постанови апеляційних судів, зокрема на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року.
Просить додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року у справі №761/21368/23 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
20 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву зазначає про пропуск відповідачем строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року.
Вказує на необґрунтованість апеляційної скарги, оскільки така не містить доводів щодо того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Звертає увагу, що позивачем на підтвердження факту понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, згідно якого загальний розмір отриманої професійної правничої допомоги становить 3 700,00 гривень.
Уважає, що доводи апеляційної скарги  безпідставні,  фактично зводяться до незгоди із ухваленим додатковим рішенням.
Вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 3 000,00 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.
Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи 3 000,00 гривень.
5. Позиція учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи установлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 гривень. В решті вимог позову відмовлено (том 1 а.с. 187-191).
Згідно даних договору про надання правової допомоги від 20 червня 2023 року убачається, що АО "ЮС СТРІКТУМ" та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого клієнт доручив, а адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати правову допомогу у справах за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора поліції УПП в м. Києві, Державної Казначейської служби України, Головного управління Державної Казначейської служби України у місті Києві про відшкодування шкоди, в обсязі та на умовах, передбачених договором (том 1 а.с. 172-174).
Пунтом 4.3 договору визначено вартість послуг:
§  складання позовної заяви / 1 500,00 гривень;
§  складання заяви, клопотання по справі / 500,00 гривень;
§  складання відзиву, відповіді на відзив чи заперечення / 1 500,00 гривень;
§  складання апеляційної скарги на рішення суду / 1 500,00 гривень;
§  складання апеляційної скарги на ухвалу суду / 1 000,00 гривень;
§  вивчення матеріалів справи / 600,00 гривень / тривалість 1 години;
§  вивчення відзиву, відповіді на відзив чи заперечення / 500,00 гривень.
За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатом засобами поштового зв`язку, в тому числі через Viber чи Telegram, електронною поштою чи поштовим відправленням (пункт 4.4 договору).
14 серпня 2024 року АО "ЮС СТРІКТУМ" та ОСОБА_1 підписано акт виконаних робіт №761-21368-23, відповідно до умов якого адвокатом надано такі послуги:
u  підготовка, збір, вивчення матеріалів справи / 600,00 гривень;
u  підготовка та складання позовної заяви / 1500,00 гривень;
u  вивчення відзиву на позовну заяву / 100,00 гривень;
u  підготовка та складання відповіді на відзив / 1500,00 гривень.
Всього до сплати 3 700,00 гривень (том 1 а.с. 196).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з частиною 2 статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Схожий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Відхиляючи доводи апеляційної скраги Департаменту патрульної поліції в частині відсутності документального підтвердження фактичного понесення судових витрат, колегія суддів зазначає про таке.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Отже, установлення обсягу наданих послуг та їх вартості, є достатньою підставою для їх стягнення.
Матеріали цивільної справи містять договір про надання правничої допомоги, відповідно до якого сторонивизначили види послуг та їх вартість. Крім цього, факт надання послуг підтверджується підписаним сторонами актом виконаних робіт №761-21368-23.
Як установлено колегією суддів, 14 серпня 2024 року АО "ЮС СТРІКТУМ" та ОСОБА_1 підписано акт виконаних робіт №761-21368-23, відповідно до умов якого адвокатом надано такі послуги:
підготовка, збір, вивчення матеріалів справи / 600,00 гривень;
підготовка та складання позовної заяви / 1500,00 гривень;
вивчення відзиву на позовну заяву / 100,00 гривень;
підготовка та складання відповіді на відзив / 1500,00 гривень.
Колегія суддів уважає, що виокремлення в акті виконаних робіт таких послуг як підготовка, збір, вивчення матеріалів справи та вивчення відзиву на позовну заяву є необґрунтованими, оскільки такі послуги охоплюються підготовкою та складанням позовної заяви та, відповідно, підготовкою та складанням відповіді на відзив.
За установлених обставин, колегія суддів уважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції підлягає зменшенню до 3 000,00 гривень, що включає підготовку та складення позовної заяви та підготовку та складання відповіді на відзив.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Установлено, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 3 000,00 гривень.
На підтвердження вказаних витрат надав підписаний АО "ОЮ СТРІКТУМ" та ОСОБА_1 акт виконаних робіт №761-21368-23АПДР від 20 лютого 2025 року,  відповідно до якого адвокатом надано послугу ознайомлення з апеляційною скаргою на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року по справі №761/21368/23, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу на оскаржуване додаткове рішення від 28 жовтня 2024 року / приймається як 2 години / 3 000,00 гривень.
Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія судді враховує таке.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне.
"Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 3 статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 3 статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 141 цього Кодексу."
У цій справі відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в суді апеляційної інстанції, не заявляв.
Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.
Установлено, що у договорі про надання правничої допомоги сторони визначили фіксовану вартість послуги складання відзиву, відповіді на відзив чи заперечення. Вартість цієї послуги визначено у сумі 1 500,00 гривень. При цьому, пункт 4.3 договору не містить відомостей про визначення вартості цієї послуги за годину роботи.
Відмітка щодо тривалості однієї години міститься лише напроти послуги вивчення матеріалів справи.
За таких обставин, ураховуючи те, що договором визначено фіксовану вартість послуги складання відзиву - 1 500,00 гривень, відомостей щодо укладення додаткових угод чи зміну визначеної вартості послуг матеріали справи не містять, колегія суддів уважає, що узгодженою між сторонами договору сума за написання відзиву становить 1500,00 гривень.
Установлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги таку задоволено на 19%.
Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, слід стягнути 1 215,00 гривень (1500,00 х 81%) пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.
 
Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року змінити, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за розгляд справи у суді першої інстанції з 3 700,00 гривень до 3 000,00 гривень.
 
Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, 1 215,00 гривень.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         С.М. Верланов

В.В. Соколова