Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       22 травня 2025 року                                          м. Рівне

Справа № 559/2231/24
Провадження № 33/4815/455/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 квітня 2025 року, 

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та до нього застосовано стягнення у виді 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень штрафу в дохід держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2024 року о 15:01 год. в м. Дубно по вул. Садова, 9, водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ2107, д.н.з. НОМЕР_1 , з стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 7510 (№0004), що підтверджується тестом № 491 від 13.06.2024, результат огляду становить 2,02 ‰, чим порушив п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки місцевий суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не досліджував матеріали справи, не надав належної оцінки наявним доказам, які долучено до матеріалів справи та які виключають склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає в тому, що правопорушник має керувати транспортним засобом та перебувати в стані сп`яніння, а відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Доводить, що поліцейськими до матеріалів справи, не було додано доказів фіксації зупинки та руху транспортного засобу «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням. 
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 02 квітня 2025 року без його участі (а.с.73).
Копію постанови ОСОБА_1 отримав 19 квітня 2025 року (а.с.79). 
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 28 квітня 2025 року (а.с.80).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний – 2,02‰ (а.с.2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я не доставлявся (а.с.4);
- результатом огляду за допомогою газоаналізатора «Alcotest № 7510», відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з показником 2,02 ‰ (а.с.3).
- відеофайлом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов такий огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння місці зупинки транспортного засобу, погодився з його результатом та відмовився від огляду у медичному закладі (файл zy3zy, час 12:00).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо того, що поліцейськими до матеріалів справи не було додано доказів фіксації зупинки та руху транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що керуючи транспортним засобом побачив увімкнені проблискові маячки на службовому автомобілі поліції та одразу зупинився (файл zy3zy, час 01:55).
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 квітня 2025 року.
Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду                         О.І. Полюхович