УХВАЛА
10 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 287/1212/24
провадження № 51-1308ск25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області 
від 04 вересня 2024 року та вирок Житомирського апеляційного суду від 03 березня 2025 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій наводить мотиви своєї незгоди із вказаними судовими рішеннями. 
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу захисником подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень 
при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, 
яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, 
що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи 
в обґрунтування кожної позиції. 
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник 
у касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судами, як на підставу, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК,  для скасування оскаржених вироків, доводів на обґрунтування того, у чому саме полягали такі порушення із урахуванням положень ст. 412 КПК, не наводить. 
Натомість захисник у касаційній скарзі заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім цього, як убачається з копій оскаржених судових рішень, ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 
ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК), тоді як захисник у мотивувальній частині скарги наводить положення санкції ч. 1 ст. 310 КК, а також вказує 
на необхідність звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності, зазначаючи, що він обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, з огляду на що його позиція є незрозумілою, нелогічною та непослідовною, при тому що він не зазначає підставу для такого звільнення.
Також захисник у касаційній скарзі, вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, лише формально посилається на несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання, при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 КПК.
Крім того, варто зауважити, що захисник, зазначаючи у касаційній скарзі про суворість призначеного покарання, незастосування до засудженого положень ст. 75 КК, а також порушуючи питання правильності застосування положень ст. 89 КК, на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави, визначені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК, 
для скасування оскаржених вироків, не посилається, що також вказує 
на непослідовність його позиції та суперечності допущені у мотивувальній частині касаційної скарги.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК укасаційній скарзі зазначаються вимоги особи, 
яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.
Положеннями ст. 436 КПК, визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, 
а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак захисник у касаційній скарзі просить касаційний суд про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції після скасування вироків суду першої та апеляційної інстанцій, що не узгоджується з наведеними вище положеннями 
ст. 436 КПК.
Отже, захисник має чітко зазначити у прохальній частині касаційної скарги, яке саме рішення повинен прийняти Суд з урахуванням положень вказаної статті. 
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття
касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим 
ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, 
що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, 
яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом 
з касаційною скаргою.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2024 року та вирок Житомирського апеляційного суду від 03 березня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                 ОСОБА_3