ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року
м. Харків

справа № 646/153/25
провадження № 22-ц/818/2686/25

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року, у складі судді Чорної Б.М.,-
в с т а н о в и в:
У січні 2025 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ПАТ НАСК “ОРАНТА”, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
09 березня 2025 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони відчуження транспортного засобу марки Mercedes-Benz GL500, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить відповідачу ОСОБА_3 на праві власності, та накладення арешту на майно та грошові кошти, належні відповідачу ОСОБА_3 в межах заявлених позовних вимог до вирішення питання по суті, також просив суд звільнити від сплати судового збору на підставі положень п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» - як особу з інвалідністю ІІ групи. 
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявникові.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви про забезпечення позову.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову з підстав розбіжності в ціні позову, зазначеної в заяві про забезпечення позову та в позовній заяві, а також у зв`язку з відсутністю доказів належності майна відповідачу, оскільки судом першої інстанції не було вирішено питання щодо прийняття заяви про зменшення позовних вимог, а відомості про власника транспортного засобу було зазначено під час складання на нього адміністративного матеріалу, які були долучені до позову.
Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам закону, з огляду на таке.
Повертаючи заяву про забезпечення позову заявникові суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, оскільки заява позивача містить суттєві розбіжності з позовною заявою, а саме: в ній не наведена дійсна ціна позову, з урахуванням поданої раніше заяви про зменшення позовних вимог, про забезпечення якого просить заявник, а також не містяться жодних відомостей, потрібних для забезпечення позову: підстави, час набуття права власності на майно відповідача та докази, на підставі яких суд має змогу перевірити належність майна, зокрема транспортного засобу Mercedes-Benz GL500 відповідачу ОСОБА_3 .
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Нормою ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України: заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розміру.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Розбіжності у ціні позову не стосуються вимог до відповідача ОСОБА_3 та не можуть бути підставою для повернення заяви.
Відсутність доказів належності відповідачу майна також не є підставою для повернення заяви про забезпечення позову. А цим обставинам має бути надано оцінку під час розгляду заяви про забезпечення позову по суті.
Суд першої інстанції на вищевказані обставини не звернув уваги та передчасно визнав заяву такою, що підлягає поверненню.
Згідно із вимогами ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Крім того ОСОБА_1 подав до суду клопотання про винесення окремої ухвали відносно судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Чорної Б.М..
Заявник вважає, що наявні порушення з боку судді першої інстанції Чорної Б.М. є підставою для постановлення відносно неї окремої ухвали в порядку ч.10 ст.262 ЦПК України
Відповідно до ч.10 статті 262 ЦПК України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Згідно із статтею 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 ЦПК України може постановити окрему ухвалу.
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Суд апеляційної інстанції не встановив порушень, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали у цій справі відносно судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Чорної Б.М..
Керуючись ст. ст.367,368,374,379,381,382,383,384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України .

Головуючий:                                                                 О.В. Маміна

Судді:                                                                         О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина