ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/28753/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Щербака А.А., Шлай А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження   в місті Дніпрі  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області           
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 11.12.2024, (суддя суду першої інстанції Ільков В.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі,  в адміністративній справі №160/28753/24  за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській  області  про визнання  протиправною  бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,  
УСТАНОВИВ:
          29.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
          - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної Податкової Служби у Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 44118658) щодо не звільнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) від виконання обов`язків визначених ч.2 ст.6 Закону №2464 в частині нарахування та сплати єдиного внеску за період проходження військової служби за контрактом з 08.06.2016 по 08.02.2018, з 29.10.2020 по 29.04.2021, з 19.10.2021 по 16.07.2024 р., 
- зобов`язати Головне управління Державної Податкової Служби у Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 44118658) вчинити певні дії, а саме, звільнити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) від виконання обов`язків визначених ч.2 ст.6 Закону №2464 в частині нарахування та сплати єдиного внеску за період проходження військової служби за контрактом з 08.06.2016 по 08.02.2018, з 29.10.2020 по 29.04.2021, з 19.10.2021 по 16.07.2024 р.р. 
          В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що  з 01.04.20212 року  по 01.01.2015  року перебував на спрощеній системі оподаткування, з 01.01.2015 року по 31.07.2024 року - на загальній системі оподаткування. Зазначає, що згідно  листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.09.2024 року  №67177/6/04-36-24-07-08 станом на 20.09.2024 року за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язковому державне соціальне страхування у сумі 51861,39 гривень. 23 липня 2024 року позивач звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про звільнення від виконання обов`язків визначених частиною 2 ст.6 Закону №2464 в частині нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період проходження військової служби. Однак, листом від 28.08.2024 року №60722/6/04-36-24-18-16 відповідач повідомив, що пункт 9-2 ч.2 розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №2464 не містить норм щодо звільнення від сплати єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, прийнятих на військову службу за контрактом. Посилаючись на вищевказане правове положення Відповідач зазначив про відсутність підстав для зменшення позивачу зобов`язань зі сплати єдиного внеску через те, що останній починаючи з 08.06.2016 року проходив військову службу за контрактом. Позивач вважає таку відмову протиправною, так як призваний з 2016-2024 р.р. та проходить військову службу за контрактом, а згідно п.9-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" під час особливого періоду ФОПи, призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, як платника ЄСВ, якщо вони не є роботодавцями.             
          Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 11.12.2024 задовольнив позовні вимоги частково. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування ФОП   ОСОБА_1  єдиного внеску за період проходження ним військової служби за контрактом, зокрема з 08.06.2016 року по 08.02.2018 року, з 29.10.2020 року по 29.04.2021 року, з 19.10.2021 року по 16.07.2024 року.  Зобов`язав Головне управління ДПС  у Дніпропетровській області  здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника ФОП   ОСОБА_1   за технологічним кодом 71040000 "Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність" шляхом виключення нарахованої Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області недоїмки з єдиного внеску за період проходження ОСОБА_1      військової служби за контрактом, зокрема з 08.06.2016 року по 08.02.2018 року, з 29.10.2020 року по 29.04.2021 року, з 19.10.2021 року по 16.07.2024 року.  В іншій частині позовних вимог – відмовив. Стягнути на користь ОСОБА_1     за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 гривень. В іншій частині – відмовити.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу та прийняти нову постанову про відмову в позові.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат – відсутні. Позивач не підтвердив обґрунтованості таких витрат, не надав детального опису наданих послуг з правничої допомоги, відтак підстави для стягнення коштів з відповідача – відсутні. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не  підлягає  задоволенню з наступних підстав.
          Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від     12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до      ч. 5 ст. 242 КАС України.
Так, згідно матеріалів справи, 17.09.2024 року між позивачем та адвокатським об`єднанням  було укладено договір про надання правової допомоги №130. 
Представник позивача зазначає, що загальна вартість наданих послуг по цій справі становить 10 000,00 грн., а тому просить суду стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в повному обсязі.
На підтвердження вказаних обставин позивачем долучено договір про надання правової допомоги від 17.09.2024 року за №130, платіжну інструкцію №163013665 від 02.10.2024 року на суму 10000,00 грн., та ордер серія АЕ №1327794 від 22.10.2024 року. 
Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку, тому, суд вважає, що заявлений позивачем до відшкодування розмір правничої допомоги є завищеним та таким, що підлягає зменшенню. На думку суду, обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, враховуючи, що вказана справа є типовою та незначної складності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 2000 грн. Аналогічні висновки щодо необхідності застосування критеріїв співмірності при оцінці наданих адвокатом послуг викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі №200/14113/18-а. Відтак, на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
          Посилання відповідача на те, що позивачем до матеріалів справи не надано детального опису наданих послуг з правничої допомоги суд вважає недостатньою підставою для скасування рішення суду та прийняття рішення про відмову в стягнення судових витрат, оскільки факт оплати послуг адвоката підтверджений платіжним документом, позовна заява складена та підписана представником позивача адвокатом Л. Яремчук, відтак факт надання юридичних послуг позивачеві є підтвердженим, водночас з урахуванням значного зменшення розміру судових витрат, що відшкодовуються позивача, встановлення детального опису проведених робіт в даному конкретному випадку не є безумовно необхідним. 
          З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни чи скасування – рішення суду – відсутні.
          Керуючись ст. 243, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 в адміністративній справі № 160/28753/24 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай