ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року 
м. Київ

справа № 380/211/23
адміністративне провадження № К/990/38759/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                              Мельник-Томенко Ж. М., 
суддів -                                                             Жука А.В.,
                                                                      Мартинюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті   
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 (головуючий суддя - Костецький Н.В.)
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023 (головуючий суддя - Хобор Р.Б., судді - Бруновська Н.В., Шавель Р.М.)
у справі № 380/211/23
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області
про визнання протиправною та скасування постанови, 

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області від 25.11.2022 № 349228 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17  000 грн. 
2. На обґрунтування позовних вимог позивач указує, що розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт був проведений з порушенням вимог Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, зокрема, в частині повідомлення позивача про дату та час розгляду справи. Також позивач зазначає, що рішення про накладення штрафу прийнято за відсутності доказів вчинення правопорушення. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023, позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області від 25.11.2022                № 349228 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. Cтягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області 2481 грн сплаченого судового збору та судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу на суму 1000 грн.
4. При ухваленні рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. 
Короткий зміст касаційної скарги та її обґрунтування 
5. Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, Державною службою України з безпеки на транспорті подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, скаржник просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
6. Підстави, на яких подана касаційна скарга скаржник вказує пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтовуючи посилання на вказану норму процесуального закону, заявник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо істотності порушення вимог пунктів 25-26 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, в частині повідомлення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення, як такого, що може тягнути за собою скасування індивідуального акта.   
7. За доводами заявника касаційної скарги, враховуючи те, що судами попередніх інстанцій встановлено факт порушення позивачем вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту, присутність позивача при розгляді справи жодним чином не могло вплинути на прийняття оскаржуваної постанови. 
Позиція інших учасників справи
8. Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, відсутність якого, згідно з приписами частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційних скарг
9. Ухвалою Верховного Суду від 24.01.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті. 
10. Ухвалою Верховного Суду від 09.04.2025 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
11. Посадовими особами Укртрансбезпеки 05.10.2022, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку № 013054 від 03.10.2022, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів на території Івано-Франківської області.
12. У відповідності до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 .
13. Відповідно до акту № 324504 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.10.2022, встановлено відсутність щоденного реєстраційного листа (тахошайба) обліку робочого часу та відпочинку водія за 05.10.2022, чим порушено статтю 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац третій частини першої (перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів, а саме щоденного реєстраційного листа обліку робочого часу та відпочинку водія за 05.10.2022); порушено статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», накази Мінтрансзв`язку № 340 від 07.06.2010, № 385 від 24.06.2010. 
14. Відповідачем на адресу позивача направлено повідомлення про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства від 14.11.2022 за № 40664/33/24-22.
15. Розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт відбувся 25.11.2022, за результатами якого Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області було винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 349228 у розмірі 17 000 грн.
16. Вказане зумовило звернення позивача до суду з цим позовом. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування
17. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин.
18. Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
19. В силу частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
20. Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
21. Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 1567).
22. За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
22. За правилами пунктів 20, 21 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
23. Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку № 1567). 
24. За приписами пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
25. Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
26. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
27. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної інстанції за правилами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд виходить із такого.
28. Питання щодо реалізації Укртрансбезпекою пункту 26 Порядку № 1567 вже було предметом дослідження Верховним Судом. 
29. Зокрема, у постанові від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21 Верховний Суд, аналізуючи положення пунктів 25, 26, 27 Порядку № 1567 вказав, що системний аналіз зазначених законодавчих вимог свідчить про те, що повноваження Укртрансбезпеки на розгляд по суті справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт має здійснюватися на основі суворого додержання законності, а застосування адміністративних санкцій - у точній відповідності з законом. Це означає обов`язок Укртрансбезпеки вчинити усі необхідні дії для забезпечення розгляду справи про порушення у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, яка є основним джерелом доказової інформації для визначення дійсної відповідальної особи - автомобільного перевізника, а також здійснити усі необхідні дії для повного і всебічного розгляду існуючих доказів, які стосуються перевірки, з метою належного здійснення відповідної адміністративної процедури.
30. У постановах від 14.12.2023 у справі № 280/1426/20, від 21.12.2023 у справі № 560/11763/22, від 06.06.2024 у справі № 340/1617/22 Верховний Суд виснував, що Порядком № 1567 установлено обов`язок органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства.
31. За обставинами цієї справи, повідомлення про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 23.11.2022, надіслане позивачу 22.11.2022 рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення.
32. Відповідно до долученої до матеріалів справи інформації щодо відстеження поштового відправлення за трек-номером 7902402065833, поштове відправлення прибуло у точку видачі 25.11.2022. Проте, 25.11.2022 відправлення не вручене під час доставки з інших причин, а лише 24.12.2022 відправлення вручене особисто позивачу.
33. Отже, повідомлення про розгляд справи надіслане позивачу лише в переддень (22.11.2022) розгляду справи (23.11.2022). 
34. Судами встановлено, що відповідачем перенесено дату розгляду справи на 25.11.2022, однак, про це не повідомлено позивача.
35. Отже, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про недотримання відповідачем вимог пункту 26 Порядку № 1567. 
36. Надаючи відповідь на питання, порушене скаржником в касаційній скарзі, щодо істотності порушення вимог пункту 26 Порядку № 1567, як такого, що може тягнути за собою скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу, колегія суддів зазначає таке. 
37. Так, надаючи оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень, адміністративний суд має керуватися приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);                     4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
38. Зокрема, критерій «прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
39. Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. Суб`єкт владних повноважень повинен враховувати обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон. 
40. Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень зазначеному критерію для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
41. Повертаючись до нормативного регулювання спірних правовідносин, Суд зазначає, що приписи Порядку № 1567 покладають на орган Укртрансбезпеки обов`язок повідомити автомобільного перевізника про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
42. Очевидним є те, що у разі недотримання такого обов`язку у суду наявні підстави для скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу. 
43. З урахування того, що судами встановлено порушення відповідачем вимог пункту 26 Порядку № 1567, фактично такі обставини не заперечуються і самим відповідачем, Верховний Суд підтримує висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
44. Таким чином, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
45. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
46. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
47. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.
2. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023 у справі № 380/211/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     Ж.М. Мельник-Томенко 

Судді                                                                  А.В. Жук 

          Н.М. Мартинюк