Справа № 341/296/25 
Провадження № 22-ц/4808/773/25
Головуючий у 1 інстанції КУЦЕНКО М. О. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

       Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
               головуючого судді                Баркова В. М.
               суддів:                        Василишин Л. В.,
                                               Пнівчук О. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Джулай Аліни Анатоліївни на ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року в складі судді Куценка М. О., постановлену у м. Галич Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла представник адвокат Джулай А. А., звернувся до відповідачки ОСОБА_2 із позовом про розірвання шлюбу.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року задоволено заяву відповідачки ОСОБА_2 про надання строку для примирення. Постановлено надати сторонам термін для примирення строком на шість місяців. Цією ж ухвалою провадження у даній справі зупинено.
У апеляційній скарзі на зазначену ухвалу суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Джулай А. А.., посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Представник позивача вказує на те, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у даній справі, не навів жодного обґрунтування того, що надання строку для примирення у цій справі не суперечить моральним засадам суспільства, а також не вказав, чому змушування особи залишатися у шлюбі всупереч її вільному волевиявленню відповідає таким засадам. Зауважує, що відсутність такої аргументації свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до застосування ст. 111 СК України. Представник скаржника ОСОБА_1 вважає, що надання строку на примирення порушує його права на особисту свободу та вільне сімейне життя.
На думку представника позивача, судом першої інстанції не було враховано й того, що подружнє життя сторони припинили з жовтня 2023 року, позивач перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що фізично унеможливлює спілкування та примирення, а інформація викладена відповідачкою у клопотанні про надання строку для примирення про його поранення є недостовірною та не підтверджується жодними доказами. Окрім того, відповідачка не надала доказів на підтвердження наявності наміру примиритися з боку обох сторін або бажання підтримувати шлюбні стосунки. Натомість, позивач жодним чином не висловлював наміру на примирення – ані письмово, ані усно.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк відповідачка ОСОБА_2 не надала. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За змістом ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в тому числі в пункті 14 частини першої статті 353 цього Кодексу (ухвала про зупинення провадження), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на вищенаведене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановлена ухвала суду першої інстанції вищезазначеним вимогам відповідає.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя року», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.
Частиною 7 статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22-ц.
Крім того, колегія суддів зауважує, що у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.
Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.
Колегія суддів наголошує, що надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу, а спрямоване виключно на збереження сімейних відносин, як це передбачено вище зазначеними нормами законодавства. Після його закінчення, якщо примирення не відбудеться, суд вирішуватиме справу по суті заявленого позову. Незгода з цим позивача, про яку він вказує в апеляційній скарзі за наявності клопотання іншого з подружжя, яка бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів щодо примирення сторін.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу у лютому 2025 року посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені, оскільки вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини не підтримують (а.с. 1-2).
Встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 07 квітня 2025 заявила клопотання про надання строку для примирення з позивачем, оскільки вона бажає зберегти сім`ю, позов не визнає, а вказані позивачем причини розірвання шлюбу не відповідають дійсності. Вказувала, що відповідач пред`явив вказаний позов передчасно, оскільки вважав, що внаслідок отриманих вогнепально-осколкових поранень буде тягарем для дружини (а.с. 28-29).
Надаючи сторонам строк для примирення та зупиняючи розгляд справи на шість місяців, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. При цьому, зупиняючи провадження у справі з метою надання сторонам строку на примирення, суд врахував думку відповідачки у справі, яка заперечувала проти розірвання шлюбу та мала намір зберегти сім`ю.
Враховуючи, що суд вправі відповідно до положень ст. 111 СК України вживати заходів для примирення подружжя, за відсутності доказів, що таке примирення суперечить моральним засадам суспільства, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про надання строку для примирення сторін з метою збереження сім`ї.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення підстав для примирення, яке позивач вважає неможливим, колегія суддів відхиляє, враховуючи, що при вирішенні питання щодо зупинення провадження у справі, суд першої інстанції дотримався положень п.4 ч.1 статті 251 ЦПК України, відповідно до якого суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Колегія суддів вважає, що ухвала Галицького районного суду від 07 квітня 2025 року, якою було зупинено провадження у справі та надано подружжю строк для примирення, є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.
Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Джулай Аліни Анатоліївни – залишити без задоволення.
Ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 20 травня 2025 року.

Судді                                                        В. М. Барков

       Л. В. Василишин

       О. В. Пнівчук